‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎BUN VENIT ÎN CAMP MOOSEHEAD! ‎PARTEA 1
‎În sfârșit, vacanța de vară!
‎Clubul guvernantelor intra ‎în clasa a opta, în sfârșit!
‎Eram gata ‎de o aventură nemaipomenită,
‎de prieteni noi
‎și de lucruri noi.
‎Dar, mai ales, voiam să fim împreună ‎într-o vară fabuloasă.
‎Am ajuns. În sfârșit, Camp Moosehead!
‎Și tocmai la timp.
‎Încă cinci minute în autobuz, ‎și sistemul meu circulator ar fi cedat.
‎Respirație profundă!
‎Look de vară!
‎Păreri?
‎Îi aprob.
‎Îi ador.
‎Arăți ca un gândac. Și de ce porți ‎ochelari de soare pe ploaie?
‎Dar mă bucur că n-ai mers ‎în tabăra de artă,
‎ca să fim împreună.
‎Pot face artă și aici.
‎Copacii vor fi inspirația mea, ‎iar cerul va fi muza mea.
‎Iar la Camp Moosehead nu plouă niciodată.
‎E doar o rouă sănătoasă.
‎Moosehead!
‎Moose, Moosehead!
‎Moosehead!
‎Moose, Moosehead!
‎Moosehead!
‎Știți scandarea deja.
‎Da, am exersat-o în autobuz.
‎Mai știm cântecul taberei ‎și niște povești din broșură.
‎- Grupul din Stoneybrook, da? ‎- Evident!
‎Repartizarea pe cabane.
‎Fetele din clasa a opta, Kishi și Schafer, ‎la cabana Cardinal.
‎McGill și Thomas, la Bluebird.
‎Spier, la Meadowlark.
‎Mai departe, ‎băieții din clasa a opta, Bruno...
‎Credeam că vom sta împreună.
‎Iar eu stau singură.
‎Haideți, rezolvăm cumva.
‎Fiți amabilă.
‎Bună! Kristy Thomas, ‎rezidentă în Stoneybrook,
‎președinta Clubului guvernantelor.
‎Philomena Means, copii îmi spun „Haina”.
‎Rezidentă în Passaic, New Jersey.
‎Directoare la Camp Moosehead ‎de 26 de ani.
‎O carieră impresionantă.
‎Cred că s-a produs o greșeală.
‎Eu și prietenele mele
‎am cerut să fim cazate în aceeași cabană. ‎Suntem Clubul guvernantelor.
‎Parcă ai zis ceva.
‎Tabăra asta trebuia să fie
‎o ocazie pentru ridicarea moralului.
‎Un fel de sejur corporatist.
‎Cu timp berechet pentru discuții.
‎Pentru care unele dintre noi ‎au făcut sacrificii majore.
‎Așadar, am fi recunoscătoare ‎dacă ați putea face niște schimbări.
‎Cardinal, Bluebird, Toucan, oriunde e loc.
‎Știu că e greu să nu fiți ‎în aceeași cabană,
‎dar schimbarea asta vă va prii.
‎Dar programul de îndrumători?
‎Știu, ei sunt puțin mai mari, ‎dar noi avem atâta experiență,
‎încât suntem supracalificate.
‎După cum am spus,
‎sunt președinta și fondatoarea ‎unei înfloritoare inițiative de profil.
‎Îndrumătorii au minimum 16 ani.
‎Aici nu e un sejur corporatist. ‎Aici e vară și atât.
‎Relaxează-te și distrează-te, ‎Kristy Thomas.
‎Pot să fiu președinta cabanei mele?
‎Măcar vom fi toate împreună ‎la activitățile de grup, nu?
‎Iar noi două vom fi împreună tot timpul. ‎Doar noi două.
‎Ceea ce n-am făcut niciodată.
‎Nu m-am gândit la asta.
‎- Va fi distractiv să ne apropiem. ‎- Pentru asta e tabăra, nu-i așa?
‎Da.
‎Bine.
‎Mă înscriu la anunțurile matinale.
‎E șansa ideală de a vorbi tuturor
‎despre importanța justiției sociale.
‎Ador o platformă gratuită.
‎Apropo de platforme,
‎cred că trebuie să-mi schimb încălțările.
‎Ai emoții fiindcă nu știi pe nimeni ‎în cabana ta.
‎- Karen! ‎- Nici eu nu știu pe nimeni,
‎dar tata mi-a povestit despre tabără
‎și cât o să-mi placă aici.
‎Serios? Ce a zis?
‎Că sunt șerpi,
‎mai ales când plouă,
‎ceea ce e cam des.
‎Și sunt și molii otrăvitoare ‎cu coadă maro.
‎Dar e și un teatru ‎unde se pot monta piese.
‎Serios?
‎Da.
‎Din păcate, ‎e blestemat de un pustnic țicnit,
‎pe care cântecele de la repetiții ‎l-au înnebunit.
‎A răpit toți actorii ‎și nimeni nu i-a mai văzut vreodată.
‎Dar pustnicul e încă liber,
‎într-o cabană din tabăra veche.
‎Unii spun că, în nopțile liniștite,
‎încă îi poți auzi ‎pe actorii dispăruți cântându-i.
‎Bine. Pa, Mary Anne!
‎Ce ciudat! E mai înaltă.
‎- Se ia după mine. ‎- Știu.
‎Ai văzut ce purta fata de alături?
‎Adică Veronica?
‎Da, Veronica.
‎Cred că aici stau eu.
‎Hamilton!‎ Ador piesa.
‎Am văzut-o de trei ori ‎cu distribuția originală,
‎plus discuțiile cu public.
‎- Cum ai luat bilete? ‎- Tata e producător pe Broadway.
‎Știu cum sună.
‎Sunt din New York.
‎Acolo, toți sunt fie producători,
‎fie barmani.
‎Am un prietenă din New Work. Poate o știi.
‎Sau poate e un oraș uriaș, ‎cu milioane de oameni
‎și evident că nu se cunosc toți între ei.
‎Îmi pare rău. Am emoții.
‎E în regulă.
‎Streisand n-a cântat live ‎timp de 20 de ani din cauza emoțiilor.
‎Nu pot să cred că-ți place teatrul. ‎Pari așa de gașcă!
‎De obicei, vara merg în tabăra de actorie,
‎dar mama a fost atât de ocupată ‎cu vacanța ei în Como,
‎încât mi-au dat locul, ‎așa că am venit aici.
‎Poate primim permisiunea ‎să montăm o piesă.
‎E un teatru aici
‎și se pare că a fost ‎și program de teatru,
‎cel puțin înainte de blestem.
‎Stai, ce blestem?
‎Pustnicul
‎din pădure,
‎care a înnebunit ‎din cauza teatrului muzical
‎și care e încă în libertate.
‎Ce piesă? Dacă a fost ‎Cats, ‎nu pot spune că nu-l înțeleg.
‎Karen și David Michael vor fi bine.
‎Au aptitudini sociale și emoționale ‎avansate pentru vârsta lor.
‎Dar îmi fac griji pentru Mary Anne.
‎O să-i fie greu să stea singură.
‎- Măcar noi suntem împreună. ‎- Da. Mă bucur.
‎Ce ți-ai propus vara asta? ‎Vrei să realizezi ceva anume?
‎Ceva abilități de supraviețuire?
‎Momentan, vreau doar să dorm.
‎Noapte bună, Kristy.
‎Noapte bună, Stace.
‎Bună ziua, dnă directoare! ‎Sunt Dawn Schafer din Stoneybrook,
‎cel mai grozav orășel ‎din zona tri-statală.
‎O mostră din entuziasmul ‎pe care l-aș aduce anunțurilor matinale.
‎Te-ai oferit voluntar și vorbești ‎cu propoziții întregi. Ești angajată.
‎- Da! ‎- Dar spune ce-ți zicem noi.
‎Starea vremii, ‎știri despre program, chestii de-astea.
‎- Cu o abordare proprie, desigur. ‎- Accent pe știri.
‎Bună!
‎Sunteți din Stoneybrook, nu?
‎Și New York.
‎Tocmai de pe strada West 72!
‎Am venit să cerem acces la teatru ‎ca să punem în scenă un musical.
‎Nu am mare experiență în teatru, ‎dar are producătoarea mea.
‎Formularele de înscriere sunt în dulap.
‎Vă țin pumnii! Nu la propriu.
‎Nu-mi mai permit încă un proces.
‎Doamne!
‎De ce facem asta?
‎Tirul cu arcul e ‎o abilitate de supraviețuire!
‎Toată lumea pe două rânduri!
‎Trageți pe rând, iar când cineva ‎lovește ținta, sâsâiți ca șarpele.
‎Altfel, rageți ca leul.
‎Să vă aud exersând. Sâsâiți!
‎- Kristy? ‎- Da?
‎Nu ești îndrumător.
‎Cum adică?
‎Du-te și uită-te la televizor, ‎ca un copil normal.
‎Va veni o vreme ‎când îți vei recapitula viața
‎și vei regreta ‎că nu te-ai uitat la televizor. Bine?
‎- Haideți! ‎- Să știți că sunt foarte atentă
‎când învăț astfel de lucruri...
‎Haideți! Și îndrumătorii!
‎Așteptați...
‎Firele astea nu mă ascultă.
‎Firele prea ascultătoare nu fac istorie.
‎Nu asta scrie pe plasa ta?
‎Pentru a împleti ochiul divin ‎e nevoie de concentrare.
‎Mâine trecem la vopsit.
‎Ca să participați, cumpărați tricouri ‎de la magazinul taberei.
‎Un tricou costă 35 de dolari, ‎iar un hanorac, 50 de dolari.
‎Bumbac de înaltă calitate.
‎Reține bine culoarea.
‎Părinții nu mi-au dat bani pentru magazin. ‎Au spus că tabăra e deja foarte scumpă.
‎Atunci nu poți vopsi.
‎Îmi pare rău,
‎dar, dacă vrei, ‎poți să te uiți sau să desenezi.
‎Este...
‎un spațiu grozav.
‎Trebuie să-i simt energia.
‎Așadar, ai un scenariu.
‎Vreau să fac prima piesă ‎pe care am văzut-o pe Broadway.
‎Magie la Paris.
‎Ador piesa aia.
‎O tânără care călătorește în timp ‎prin Revoluția Franceză?
‎E un rol feminin grozav.
‎Toți se vor omorî ca să joace în piesă.
‎E doar o coincidență.
‎Nu e blestemul.
‎Dar nu mai spune „omorî” data viitoare.
‎Bună dimineața, Moosehead!
‎Sunt Dawn și vă prezint știrile.
‎Veniți la probe pentru musical ‎și puteți salva arta.
‎Nu doar aici, la Camp Moosehead, ‎ci și în întreaga lume,
‎care acum are mare nevoie de empatie, ‎pe care doar arta o poate oferi.
‎Dar va fi o zi răcoroasă, ‎așa că nu vă uitați hanoracele.
‎Atenție, toată lumea!
‎Sunt Mary Anne, regizoare și scenaristă. ‎Ea producătoarea...
‎Laine Cummings. Vă mulțumesc că ați venit.
‎Căutăm excelență ‎și măiestrie actoricească.
‎Vom ști când am găsit asta.
‎Mai întâi...
‎Unde mi-s însemnările?
‎Nu pleca, Mallory. Vreau o asistentă.
‎Karen Brewer.
‎„Mai demn e oare soarta nemiloasă
‎s-o lași să te înfrunte, să te-mproaște ‎cu cruntele-i săgeți?
‎Sau, împotriva ‎nemărginitei mări de dușmănie
‎să te înalți, voind a-i pune capăt?
‎Să mori. Să dormi.
‎Sau, poate, să visezi.”
‎Așa.
‎Ăsta sunt eu lovit de fulger.
‎Avem nevoie de băieți.
‎Urmează Logan Bruno.
‎Să încep?
‎Da, începe.
‎Cine e?
‎Jessi Ramsey,
‎cea mai bună prietenă a mea.
‎Începe școala la Stoneybrook, anul viitor.
‎E acceptată.
‎Și va face coregrafia.
‎Altcineva?
‎Am întârziat?
‎Stacey.
‎Laine.
‎Mă bucur să te văd, Stacey.
‎Stacey.
‎Stacey, ce e?
‎Mary Anne, ea e Laine.
‎Acea Laine.
‎Prietena ta
‎cu clipul de la fosta ta școală.
‎Fostă prietenă.
‎Foarte fostă.
‎Nu ne-am vorbit ‎de când am plecat din New York.
‎Îmi pare foarte rău.
‎Nu știam.
‎- Cum să fi știut? ‎- Îi spun că nu putem lucra împreună.
‎Găsesc un alt producător.
‎Karen e mică, dar e încrezătoare ‎și cunoaște investitori...
‎Mary Anne, e în regulă.
‎Doar că...
‎am fost surprinsă s-o văd.
‎Îmi merge minunat. Cui îi pasă de Laine?
‎Trecutul e trecut.
‎Voi da proba ‎și găsim noi o cale să meargă.
‎Bine.
‎Dar, dacă ai ceva resentimente ‎de vreun fel
‎față de Laine și ce-a fost la New York...
‎folosește-le.
‎Mă tot gândesc la cursul de vopsit.
‎E foarte urât că doar copiii cu bani ‎pot face proiecte grozave.
‎Arta ar trebui să fie pentru toți.
‎Nu e vorba doar de artă.
‎Călăria costă în plus
‎și excursiile speciale ‎nu și le permit toți.
‎E foarte nedrept.
‎E stratificare socio-economică.
‎Creează prinți și cerșetori
‎într-un mediu care se vrea a fi utopic.
‎- Adică ești de acord cu mine? ‎- Absolut.
‎Ce facem?
‎DISTRIBUȚIE ‎NUME - ROL
‎Da!
‎STACEY MCGILL - MIGNONETTE
‎Felicitări!
‎Stace, poate că așa trebuia să fie.
‎Poate că eram sortite ‎să fim împreună în tabără.
‎Sau mamele noastre ‎văd aceleași reclame pe Facebook.
‎Dar, dacă poți fi profesionistă, ‎pot și eu.
‎Bine.
‎Ne vedem la repetiție.
‎Culorile sunt perfecte. Va arăta excelent.
‎Poți să-l pui la uscat. Așa, e grozav.
‎Foarte bine lucrat. Îmi place alegerea ta.
‎Acum poți să-l pui la uscat.
‎Așa.
‎Arată grozav.
‎Vineri, la ora trei. ‎Ia-te după săgeți și spune-le prietenilor.
‎Încă o zi frumoasă la Camp Moosehead.
‎Dar una groaznică pentru bărbații, femeile ‎și copiii din America Centrală,
‎care-și văd modul de viață ‎distrus de schimbările climatice.
‎Iar în tabără se schimbă ‎climatul metaforic,
‎fiindcă problema inegalității veniturilor ‎își ițește capul hidos...
‎Diseară avem ruladă din carne.
‎Ați fost preveniți.
‎Grozav! Să vedem următoarea mișcare.
‎Bine. O răsucești, iar apoi...
‎vă sărutați.
‎Prefaceți-vă, deocamdată.
‎Mențineți...
‎flacăra vie.
‎Cinci minute pauză.
‎Cum arată?
‎Mă descurc?
‎Începe să fie bine. Ai un talent brut ‎pe care l-aș putea cizela.
‎E un adevărat compliment.
‎Ceaiul tău, șefa.
‎Continuă încălzirea. Reluăm imediat.
‎E pe bune!
‎- Ce? ‎- Logan.
‎Te place.
‎- Sari pe el, fată! ‎- Aș putea aranja ceva,
‎să-l rog să ni se alăture ‎la o „cină de lucru”.
‎Blestemul!
‎Pustnicul a venit după noi toți.
‎Și am revenit, oameni buni.
‎Frate, sora ta e dubioasă.
‎Mi-e soră vitregă.
‎Sper că ai citit ‎avertizările de siguranță.
‎Kristy.
‎Du-te și mănâncă ‎înainte să se termine tot.
‎Și încearcă să te relaxezi.
‎Azi e vineri, dragilor!
‎Vara merge înainte.
‎Perfect normal.
‎Totul e absolut perfect,
‎grozav și echitabil.
‎Așadar,
‎vă urez o zi minunată ‎și nu uitați să vă hidratați!
‎Există un artist pe nume Andy Goldsworthy.
‎Creează lucrări de artă uimitoare, ‎la scară mare, folosind natura.
‎Metodele lui sunt nu doar plăcute, ‎ci și gratuite.
‎Deci asta vom face azi.
‎Arta nu ar trebui ‎să fie apanajul celor privilegiați.
‎Așa e.
‎La asta am lucrat,
‎dar împreună putem face ‎ceva și mai frumos.
‎Începem prin a aduna ‎niște materiale naturale.
‎Frunze, bețe, pietre, flori, pene.
‎E incredibil, prieteni!
‎Îți taie respirația.
‎Iar capodopera noastră va dispărea ‎când bate vântul.
‎Astfel că arta noastră e la fel de efemeră ‎ca materialele componente.
‎Hei!
‎Ce se întâmplă aici?
‎E un curs de artă.
‎Singurul curs de artă și meșteșuguri ‎de aici e cursul meu,
‎unde trebuie să fiți acum.
‎Cei mai mulți dintre noi nu au ‎sute de dolari
‎ca să ne arătați ‎cum să vopsim amatoricește,
‎așa că ne-am organizat propriul curs.
‎Puterea poporului.
‎Nu puteți ține un curs neaprobat ‎în mijlocul pustietății.
‎E un risc ca atâția copii ‎să fie nesupravegheați.
‎Sunt urși aici.
‎Nu sunt nesupravegheați. ‎Eu și Claudia suntem aici.
‎În Stoneybrook...
‎Aveți grijă de copii. Am auzit.
‎S-a terminat.
‎Toată lumea, ‎înapoi la arte și meșteșuguri!
‎Philomena, nu e corect.
‎Tricourile sunt prea scumpe.
‎N-ar trebui să se simtă excluși ‎fiindcă nu-și permit.
‎E o problemă ‎socio-economică stratosferică.
‎Tabăra ar trebui să fie un mediu utopic,
‎adică corect.
‎De fapt, înseamnă ideal.
‎Mergeți la arte și meșteșuguri.
‎Nu.
‎Atunci, ești consemnată.
‎Nu știu ce înseamnă asta.
‎Înseamnă că vei rămâne în cabană ‎până la alte instrucțiuni.
‎Începând de acum.
‎Claudia, fii puternică!
‎Faci ceea ce trebuie.
‎Și acum?
‎Acum...
‎începem lupta.
‎Las-o baltă, Thomas.
‎Ce are Claudia? Nu se simte bine?
‎Ești de la cabana Bluebird. ‎Asta e cabana Cardinal.
‎Întoarce-te la cantină,
‎dacă nu vrei să pățești același lucru.
‎Clopotele, domnișoară, ‎dau vestea sfârșitului lumii.
‎Într-adevăr, micul meu Gaston.
‎Stacey,
‎mai la stânga.
‎Și când n-or mai bate...
‎Mai la stânga.
‎Și când n-or mai bate...
‎- Replica? ‎- „Și când n-or mai bate, va fi venit...”
‎Și, când n-or mai bate, ‎va fi venit lumea dorită.
‎Mai ai replici.
‎Stacey,
‎vrei o pauză?
‎Poftim?
‎Îți uiți replicile, ‎iar prezența scenică...
‎ți-e cam praf.
‎Te simți bine?
‎Vrei un suc?
‎Tu glumești?
‎Mă întrerupi pentru indicații de lumini
‎și dai vina pe diabetul meu?
‎Încercam doar să te ajut.
‎Cum ai încercat și anul trecut,
‎când am rămas fără prieteni ‎și mi-ai distrus viața.
‎- Ba nu! ‎- Ba da!
‎Am terminat.
‎Stacey, stai!
‎Cinci minute pauză.
‎E blestemul!
‎Pustnicul n-a reușit să ne distrugă fizic,
‎așa că ne atacă psihologic.
‎Trebuie oprit.
‎Știi cum se spune... ‎Repetiții groaznice, premieră de succes.
‎E un mit.
‎Stacey!
‎Stacey, stai!
‎Ascultă ce am de spus.
‎Ca să spui că nu tu ai trimis clipul ‎cu mine la cantină?
‎N-am făcut-o, jur.
‎Știi ce? Nu contează.
‎Îmi erai cea mai bună prietenă, ‎dar n-ai făcut nimic, nu m-ai apărat.
‎- Nu știam ce se petrece. ‎- N-ai întrebat.
‎M-ai tratat ca pe o leproasă ‎și nu mi-ai mai vorbit.
‎Acum am prietene adevărate, ‎care nu m-ar trata niciodată așa.
‎N-am nevoie de tine!
‎- Stai. ‎- Lasă-mă în pace!
‎Stacey! Poftim!
‎Vrei să mă ajuți? Poftim!
‎Am spus să mă lași în pace!
‎Stace.
‎Da?
‎Trebuia să fie o vara fabuloasă...
‎dar nu e deloc așa.
‎Credeam că ne vom distra împreună,
‎dar acum suntem despărțite.
‎Pare total anapoda.
‎Claudia are probleme,
‎Mary Anne e o persoană complet diferită, ‎iar eu...
‎Parcă nici nu mă mai simt eu însămi.
‎Stace?
‎Ești trează?
‎Doamne, ce-ai pățit la față?
‎VA URMA...
‎Subtitrarea: Marian Mangalagiu