‫- מחנה ראש-אייל -‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- שלום, מחנה ראש-אייל! חלק 1 -‬
‫- מחנה ראש-אייל -‬
‫סוף סוף הגיע החופש הגדול.‬
‫מועדון הבייביסיטריות סוף סוף עלה לכיתה ח'.‬
‫והיינו מוכנות להרפתקה אדירה.‬
‫של רכישת חברים חדשים,‬
‫התנסות בדברים חדשים,‬
‫והכי חשוב, להיות יחד...‬
‫לקיץ הכי טוב בעולם.‬
‫הגענו. סוף סוף מחנה ראש-אייל.‬
‫ובדיוק בזמן.‬
‫עוד חמש דקות על האוטובוס הזה,‬ ‫מערכת הדם שלי לא הייתה מתאוששת לעולם.‬
‫נשימה מקרקעת.‬
‫מראה קיץ.‬
‫מחשבות?‬
‫מאשרת.‬
‫סוגדת.‬
‫את נראית כמו חרק.‬
‫וגם, למה להרכיב משקפי שמש כשיורד גשם?‬
‫אבל אני ממש שמחה‬ ‫שוויתרת על מחנה האומנות המפואר‬
‫כדי שנוכל להיות כולנו ביחד.‬
‫עדיין יכול להיות לי קיץ אומנותי.‬
‫העצים יהיו ההשראה שלי,‬ ‫והשמיים יהיו המוזה שלי.‬
‫ולעולם לא יורד גשם במחנה ראש-אייל.‬
‫זה בסך הכל טל כבד.‬
‫ראש-אייל! אייל, ראש-אייל!‬
‫אתן כבר מכירות את השיר.‬
‫כן, התאמנו באוטובוס.‬
‫מכירות גם את שיר המחנה‬ ‫וחלק מחוכמת עלון קבלת הפנים.‬
‫קבוצת סטוניברוק, כן?‬
‫בדיוק!‬
‫חלוקה לבקתות.‬
‫בנות כיתה ח', קישי ושייפר,‬ ‫בקתת קרדינל.‬
‫מקגיל ותומס, בלובירד.‬
‫ספיר, מדולארק.‬
‫הלאה, בני כיתה ח', יש לנו את ברונו.‬
‫חשבתי שאנחנו אמורות להיות ביחד.‬
‫ואני לגמרי לבד.‬
‫קדימה. נסדר את זה.‬
‫סליחה.‬
‫היי. קריסטי תומס, תושבת סטוניברוק,‬
‫נשיאת מועדון הבייביסיטריות.‬
‫אופירה מינס. ילדים קוראים לי אופי-רע.‬
‫תושבת פסאיק, ניו ג'רזי.‬
‫מנהלת מחנה ראש-אייל ב-26 השנים האחרונות.‬
‫משך שירות מרשים.‬
‫אבל אני חושבת שנפלה טעות.‬
‫את מבינה, חברותיי ואני‬
‫ביקשנו במיוחד להיות באותה בקתה.‬
‫אנחנו מועדון הבייביסיטריות.‬ ‫-ציינת את זה.‬
‫כל עניין המחנה היה אמור להיות‬
‫כמו תרגיל של בניית מורל לעסק.‬
‫סוג של חופשה תאגידית.‬
‫וקצת זמן גיבוש משמעותי.‬
‫שחלק מאיתנו הקריבו קורבנות רציניים עבורו.‬
‫אז נודה לך מאוד‬ ‫אם תוכלי לעשות כמה שינויים.‬
‫קרדינל, בלובירד, טוקאן, איפה שיש מקום.‬
‫אני יודעת שקשה לא להיות באותה בקתה‬ ‫עם החברות שלך,‬
‫אבל השינוי הזה יעשה לכן טוב.‬
‫רגע, מה לגבי תוכנית הכשרת המדריכות?‬
‫אני יודעת שהן קצת יותר מבוגרות,‬
‫אבל עם כל ניסיון הבייביסיטר שלנו,‬ ‫אנו בעצם מנוסות מדי.‬
‫וכמו שאמרתי,‬
‫אני הנשיאה והמייסדת של יוזמה מצליחה מאוד‬ ‫לטיפול בילדים.‬
‫הכשרת מדריכות זה מגיל 16.‬
‫זו לא חופשה עסקית.‬
‫זה פשוט קיץ.‬
‫תירגעי ותיהני, קריסטי תומס.‬
‫טוב, אפשר לפחות להיות נשיאת הבקתה שלי?‬
‫לפחות כולנו נהיה יחד בפעילויות קבוצתיות,‬ ‫נכון?‬
‫את ואני נבלה יחד כל הזמן.‬
‫רק שתינו.‬
‫משהו שבעצם אף פעם לא עשינו.‬
‫לא חשבתי על זה.‬
‫יהיה כיף להתחבר.‬
‫זה כל העניין במחנה קיץ, לא?‬
‫נכון.‬
‫מגניב.‬
‫אני חושבת שאירשם להודעות הבוקר.‬
‫זו ההזדמנות הטובה ביותר להודיע למחנה‬
‫על עניינים חשובים של צדק חברתי.‬
‫אין כמו פלטפורמה חופשית.‬
‫אגב פלטפורמה,‬
‫אני חושבת שאני חייבת לחשוב מחדש‬ ‫על הנעליים שלי.‬
‫את לחוצה כי את לא מכירה אף אחת בבקתה שלך.‬
‫קארן!‬ ‫-גם אני לא מכירה אף אחת בשלי,‬
‫אבל אבא סיפר לי הכול על המקום‬
‫ועל כמה שאוהב להיות כאן.‬
‫באמת? מה הוא אמר?‬
‫שיש נחשים,‬
‫בעיקר כשיורד גשם,‬
‫שזה הרבה מהזמן.‬
‫ויש פרפרי עש רעילים עם זנב חום.‬
‫אבל יש גם תיאטרון שבו אפשר להעלות מחזות.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫למרבה הצער, הוא מקולל על ידי נזיר משוגע‬
‫שדעתו נטרפה על ידי השירה בחזרות.‬
‫הוא חטף את כל השחקנים.‬
‫והם מעולם לא נראו שוב.‬
‫אבל הנזיר עוד שם.‬
‫בבקתה במחנה הישן.‬
‫יש שאומרים, שבלילות שקטים,‬
‫עדיין אפשר לשמוע את החניכים שנעלמו,‬ ‫שרים לו.‬
‫בסדר. ביי, מרי אן!‬
‫- מדולארק -‬
‫- המילטון -‬
‫זה כזה מוזר. היא, כאילו, גבוהה יותר.‬
‫היא לגמרי מחקה אותי.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫ראית מה הילדה הזאת לבשה? ההיא בבקתה ליד.‬
‫את מתכוונת לוורוניקה?‬
‫כן, ורוניקה.‬
‫אני מניחה שזו שלי.‬
‫המילטון! אני מתה על המחזמר הזה.‬
‫צפיתי בו שלוש פעמים עם השחקנים המקוריים,‬
‫לא כולל הסדנה הציבורית.‬
‫איך השגת כרטיסים?‬ ‫-אבא שלי מפיק בברודוויי.‬
‫אני יודעת איך זה נשמע.‬
‫אני מניו יורק.‬
‫כולם שם הם או מפיקים‬
‫או ברמנים.‬
‫אחת מחברותיי הטובות משם.‬ ‫אולי אתן מכירות.‬
‫או אולי זו עיר ענקית‬ ‫שחיים בה מיליוני אנשים,‬
‫ומן הסתם הם לא כולם מכירים זה את זה.‬
‫סליחה. אני לחוצה.‬
‫זה בסדר.‬
‫סטרייסנד לא הצליחה לעשות הופעה חיה‬ ‫במשך 20 שנה בגלל עצבים.‬
‫אני לא מאמינה שאת אוהבת תיאטרון.‬ ‫את נראית כזו מגניבה.‬
‫אני בדרך כלל הולכת למחנה תיאטרון,‬
‫אבל השנה אימי הייתה כל כך עסוקה‬ ‫בתכנון הטיול שלה לקומו,‬
‫שפספסתי את ההרשמה, אז אני פה במקום.‬
‫אולי נוכל לקבל רשות להעלות מופע משלנו.‬
‫יש כאן תיאטרון,‬
‫והייתה אמורה להיות תוכנית תיאטרון,‬
‫לפחות‬
‫לפני הקללה.‬
‫רגע, איזו קללה?‬
‫הנזיר,‬
‫ביער.‬
‫ואיך צלילי מחזות הזמר הטריפו את דעתו,‬
‫והוא עדיין שם איפשהו?‬
‫איזו יצירה? כי אם זה היה "קאטס",‬ ‫אני לא יכולה להאשים אותו.‬
‫קארן ודייוויד מייקל יהיו בסדר.‬
‫הם חברותיים יחסית‬
‫ובעלי אינטליגנציה רגשית גבוהה לגילם.‬
‫אבל אני דואגת למרי אן.‬
‫יהיה לה קשה להיות לגמרי לבד.‬
‫לפחות אנחנו ביחד.‬
‫כן. אני שמחה.‬
‫אז מה מטרות הקיץ שלך?‬
‫יש משהו מסוים שאת רוצה להגשים?‬
‫אולי כישורי הישרדות?‬
‫כרגע,‬
‫אני רק רוצה לישון.‬
‫לילה טוב, קריסטי.‬
‫לילה טוב, סטייס.‬
‫בוקר טוב, מנהלת.‬
‫אני דון שייפר מסטוניברוק, קונטיקט,‬ ‫העיירה הכי טובה באזור שלוש-המדינות.‬
‫זו רק חלק מההתלהבות שתוכלי לצפות לה‬
‫אם אוכל לעשות את הודעות הבוקר.‬
‫התנדבת ואת יכולה לדבר במשפטים שלמים.‬ ‫העבודה שלך.‬
‫כן!‬ ‫-רק תגידי את מה שאומרים לך להגיד.‬
‫זה יהיה מזג אוויר,‬
‫עדכונים ללוח השנה, דברים כאלה.‬
‫עם צבעוניות משלי, כמובן.‬
‫יותר חדשות מצבעוניות.‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫אני אנחש "סטוניברוק", נכון?‬
‫וניו יורק.‬
‫ווסט 72 נכנסה לבניין.‬ ‫-נהדר.‬
‫אנחנו כאן כדי לבקש באופן רשמי‬ ‫גישה לתאטרון כדי להעלות מחזמר.‬
‫אין לי ניסיון רב בתיאטרון,‬
‫אבל למפיקה שלי יש.‬
‫דפי ההרשמה נמצאים בארון המסמכים.‬
‫שברו רגל. לא באמת.‬
‫לא אוכל להרשות לעצמי עוד תביעה.‬
‫אלוהים!‬
‫למה אנחנו עושים את זה?‬
‫כי קשתות היא מיומנות הישרדות!‬
‫חניכים! תסתדרו בשתי שורות.‬
‫תירו אחד-אחד,‬
‫וכשמישהו יפגע בלוח, תלחשו כמו נחש,‬
‫אבל אם לא, תשאגו כמו אריה.‬
‫בואו נשמע אתכם מתאמנים. תלחשו!‬
‫קריסטי.‬ ‫-כן?‬
‫את לא מדריכה.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫פשוט תיכנסי פנימה ותראי טלוויזיה‬ ‫כמו ילדה רגילה.‬
‫שמעי, יגיע יום בו תסתכלי אחורה על חייך‬
‫ותתחרטי על כל הזמן שלא צפית בטלוויזיה.‬
‫בסדר?‬
‫קדימה.‬ ‫-שתדעי לך שאני זהירה מאוד‬
‫בלימוד העצמי של הכישורים האלה…‬
‫גם אתם, מדריכים.‬
‫רגע.‬
‫החוט הזה לא מתנהג יפה.‬
‫חוטים שמתנהגים יפה‬ ‫בדרך כלל לא משנים את העולם.‬
‫זה לא מה שכתוב על התיק שלך?‬
‫המיקוד בעין-האל שלך מאוד מתקדם.‬
‫מחר נצבע בגדים.‬
‫אם תרצו להשתתף,‬
‫תעברו בקיוסק כדי לקנות חולצות לצביעה.‬
‫זה 35 דולר לחולצת צוות,‬
‫50 לסווטשירט.‬
‫כותנה איכותית במיוחד, חבר'ה.‬
‫שומרת היטב על צבע.‬
‫ההורים שלי לא נתנו לי כסף לקיוסק.‬
‫הם אמרו שהמחנה כבר כל כך יקר.‬
‫אז לא תוכלי לצבוע בגדים.‬
‫מצטערת,‬
‫אבל את יכולה לעזור או לצייר או משהו.‬
‫וואו, זה…‬
‫זה חלל נהדר.‬
‫אני צריכה להרגיש את האנרגיה.‬
‫אז, יש לך תסריט.‬
‫אני רוצה להעלות‬ ‫את המופע הראשון שראיתי בברודוויי.‬
‫"קסם פריז."‬
‫אני מתה עליו.‬
‫אישה צעירה שנוסעת בזמן דרך המהפכה הצרפתית?‬
‫זה תפקיד נשי נהדר.‬
‫החניכים ימותו להשתתף בזה.‬
‫זה רק צירוף מקרים.‬
‫בטח שלא הקללה.‬
‫רק אולי אל תגידי "ימותו" בפעם הבאה.‬
‫ראש-אייל! בוקר טוב, חניכים.‬
‫הנה "החדשות בשחר".‬
‫היבחנו למחזמר של המחנה,‬ ‫ותוכלו לקחת חלק בהצלת האומנויות.‬
‫לא רק כאן במחנה ראש-אייל,‬ ‫אלא בעולם,‬
‫כי מגיעה לו מנת אמפתיה קיצונית‬ ‫שרק האומנויות יכולות לספק.‬
‫אבל הולך להיות יום קריר,‬
‫אז אל תשכחו לקחת סווטשירט.‬
‫בסדר, כולם, תקשיבו.‬
‫אני מרי אן, במאית וכותבת,‬ ‫וזו המפיקה שלי...‬
‫ליין קאמינגס. תודה לכולכם שבאתם.‬
‫אנחנו מחפשות מצוינות.‬
‫איכות של כוכבים.‬
‫ונזהה אותה כשנראה אותה.‬
‫טוב, קודם כל,‬
‫איפה לוח הכתיבה שלי?‬
‫תישארי קרובה, מלורי, אצטרך עוזרת.‬
‫קארן ברואר.‬
‫"האם זו אצילות נפש‬
‫לסבול את הקלעים והחיצים של מזל שערורייתי,‬
‫או להרים נשק כנגד ים של צרות,‬
‫ועל ידי התנגדות,‬
‫לחסל אותן:‬
‫למות. לישון.‬
‫אולי לחלום."‬
‫טוב, אז,‬
‫זה אני, נפגע מברק.‬
‫אנחנו צריכים בנים.‬
‫הבא בתור, לוגן ברונו.‬
‫אז, להתחיל?‬
‫כן. כן, תתחיל, כן.‬
‫מי זאת?‬
‫ג'סי רמזי,‬
‫החברה הכי טובה שלי.‬
‫היא תילמד בחטיבת סטוניברוק בשנה הבאה.‬
‫היא התקבלה.‬
‫והיא הכוראוגרפית.‬
‫עוד מישהו?‬
‫פספסתי את זה?‬
‫סטייסי.‬
‫ליין.‬
‫זה...‬
‫טוב לראות אותך, סטייסי.‬
‫סטייסי.‬
‫סטייסי, מה קרה?‬
‫מרי אן, זאת ליין.‬
‫כאילו, ליין-ליין.‬
‫חברה שלך,‬
‫מהסרטון בבית הספר הישן שלך.‬
‫חברה לשעבר.‬
‫מאוד לשעבר.‬
‫לא דיברתי איתה מאז שעזבתי את ניו יורק.‬
‫סטייס, אני כל כך מצטערת.‬
‫לא ידעתי.‬
‫זה בסדר, איך היית יכולה?‬
‫אגיד לה שלא נוכל להמשיך לעבוד יחד.‬
‫אוכל למצוא מפיקה חדשה.‬
‫קארן צעירה, אבל היא בטוחה בעצמה‬ ‫ויש לה גישה למשקיעים...‬
‫לא, מרי אן, זה בסדר.‬
‫אני פשוט...‬
‫הופתעתי לראות אותה.‬
‫החיים שלי נהדרים. למי אכפת מליין?‬
‫העבר הוא העבר.‬
‫אני בכל זאת אבחן,‬ ‫ונמצא דרך לגרום לזה לעבוד.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אם כן נשארו לך רגשות של כעס או צער‬
‫לגבי ליין ומה שקרה בניו יורק,‬
‫תשתמשי בזה.‬
‫אני לא יכולה להפסיק לחשוב‬ ‫על עניין צביעת הבגדים.‬
‫זה דפוק לגמרי שרק ילדים עם כסף‬ ‫זוכים לעשות את הפרויקטים המגניבים.‬
‫אומנות צריכה להיות לכולם.‬
‫זה לא רק האומנות.‬
‫רכיבה על סוסים עולה תוספת,‬
‫ויש טיולים מיוחדים‬ ‫שלא כולם יכולים להרשות לעצמם.‬
‫זה כל כך לא הוגן.‬
‫זו סטרטיפיקציה סוציו-אקונומית.‬
‫זה יוצר כאלו שיש להם וכאלו שאין,‬
‫במה שאמורה להיות סביבה אוטופית.‬
‫את מסכימה איתי, נכון?‬ ‫-בהחלט.‬
‫אז מה נעשה בקשר לזה?‬
‫- צוות השחקנים‬ ‫שם - תפקיד -‬
‫כן!‬
‫- סטייסי מקגיל‬ ‫מיניונט -‬
‫ברכותיי.‬
‫סטייס,‬
‫אולי זה היה אמור להיות ככה.‬
‫אולי‬
‫נועדנו להיות יחד במחנה.‬
‫או שהאימהות שלנו‬ ‫מקבלות פרסום זהה בפייסבוק.‬
‫אבל אם את יכולה לנהוג במקצועיות,‬ ‫גם אני יכולה.‬
‫בסדר.‬
‫נתראה בחזרה.‬
‫הצבעים האלה מושלמים. זה ייראה כל כך טוב.‬
‫את יכולה פשוט לתלות את שלך שם.‬ ‫כן. נהדר.‬
‫וואו, עבודה טובה מאוד.‬ ‫אני אוהבת את הבחירות שלך.‬
‫בסדר, ואת יכולה לתלות את שלך לייבוש. כן.‬
‫שיחקת אותה.‬
‫זה נראה פשוט נהדר.‬
‫יום שישי, 15:00.‬
‫תעקבי אחרי החיצים ותגידי לחברים שלך.‬
‫עוד יום יפהפה למחנה ראש-אייל.‬
‫אבל יום עגום לגברים, נשים וילדים‬ ‫במרכז אמריקה,‬
‫שרואים את אורח חייהם מושמד‬ ‫על ידי שינוי האקלים.‬
‫והאקלים המטפורי משתנה גם במחנה,‬
‫כי ייסוריי חוסר השוויון בהכנסות‬ ‫מרים את ראשו... המכוער...‬
‫הערב יוגש קציץ בשר.‬
‫ראו הוזהרתם.‬
‫זה היה נהדר. בואו נראה את המהלך הבא.‬
‫טוב, אז אתה מסובב אותה, ואז בום.‬
‫אתם מתנשקים.‬
‫פשוט תעמידו פנים בינתיים.‬
‫תשמרו על זה…‬
‫טרי.‬
‫בואו נצא להפסקה.‬
‫איך זה נראה?‬
‫אני בסדר?‬
‫זה תופס צורה.‬
‫יש לך כישרון גולמי שנראה לי שאוכל לעצב.‬
‫זה אומר המון כשזה בא ממך.‬
‫התה שלך, צ'יף.‬
‫כדאי שתתמתח. אנחנו כבר מתחילים שוב.‬
‫אחותי, זה קורה.‬
‫מה?‬ ‫-לוגן.‬
‫הוא מחבב אותך.‬
‫לכי תפסי אותו, ילדה.‬ ‫-אני יכולה לארגן משהו,‬
‫להזמין אותו להצטרף אלינו‬ ‫ל"ארוחת ערב עסקית".‬
‫הקללה!‬
‫הנזיר בא לקחת את כולנו.‬
‫וחזרנו, חברים.‬
‫אחי, אחותך מוזרה.‬
‫היא אחותי החורגת.‬
‫אני מקווה שקראת את המדריך לבטיחות מים.‬
‫קריסטי.‬
‫לכי קחי קציץ בשר מהקפטריה לפני שייגמר.‬
‫ותנסי להירגע.‬
‫יום שישי שמח, חניכים!‬
‫הקיץ מתקדם לו.‬
‫נורמלי לגמרי.‬
‫הכול מאה אחוז בסדר,‬
‫ונהדר, ושוויוני.‬
‫אז,‬
‫שיהיה לכם יום נהדר ואל תשכחו לשתות.‬
‫יש אומן בשם אנדי גולדוורת'י.‬
‫הוא יוצר יצירות אומנות מדהימות,‬ ‫בקנה מידה גדול, בטבע, בשימוש בטבע.‬
‫העבודה שלו יפה, אבל היא גם בחינם.‬
‫אז זה מה שאנחנו נעשה היום.‬
‫כי אומנות לא צריכה להיות מנת חלקם‬ ‫של המיוחסים בלבד.‬
‫כל כך נכון.‬
‫זה משהו שאני עבדתי עליו,‬
‫אבל ביחד נוכל לעשות משהו אפילו יותר טוב.‬
‫בואו נתחיל באיסוף חומרי עבודה טבעיים.‬
‫עלים, מקלות, אבנים, פרחים, נוצות.‬
‫זה אדיר, חבר'ה.‬
‫עוצר נשימה.‬
‫ויצירת המופת שלנו תיעלם כשהרוח תנשב.‬
‫מה שהופך אותה לבת-חלוף,‬ ‫כמו החומרים האורגניים שיצרו אותה.‬
‫היי.‬
‫מה קורה פה?‬
‫זה שיעור אומנות?‬
‫השיעור שלי הוא שיעור האומנות המאושר היחיד‬ ‫במחנה ראש-אייל,‬
‫ושם רובכם אמורים להיות כרגע.‬
‫טוב, לרובנו אין מאות דולרים נוספים‬
‫בשביל שתראי לנו איך לצבוע בגדים בחובבניות,‬
‫אז אנחנו עושים שיעור משלנו.‬
‫כוח לעם.‬
‫אסור לכן לעשות שיעור לא מאושר‬ ‫באמצע שום מקום.‬
‫כל כך הרבה ילדים ללא פיקוח זה סיכון.‬
‫יש דובים.‬
‫הם לא ללא פיקוח.‬
‫קלאודיה ואני כאן.‬
‫בסטוניברוק...‬
‫אתן עושות בייביסיטר. שמעתי.‬
‫זה נגמר.‬
‫כולם, לחזור לכיתת האומנות.‬
‫אופירה, זה לא הוגן.‬
‫החולצות יקרות מדי עבור רוב הילדים,‬
‫והם לא צריכים להרגיש מקופחים‬ ‫רק כי זה לא בתקציב שלהם.‬
‫זה עניין של סטרטוספירה כלכלית חברתית.‬
‫המחנה אמור להיות סביבה אוטופית,‬
‫כלומר הוגנת.‬
‫למעשה, זה אומר "אידיאלי".‬
‫לכי לכיתת האומנות.‬
‫לא.‬
‫אז את מרותקת.‬
‫אני לא יודעת מה זה.‬
‫זה אומר שאני מורה לך לחזור לבקתה שלך‬ ‫עד להודעה חדשה.‬
‫החל מעכשיו.‬
‫קלאודיה, תהיי חזקה.‬
‫את עושה את הדבר הנכון.‬
‫מה עכשיו?‬
‫עכשיו...‬
‫נילחם.‬
‫עזבי את זה, תומס.‬
‫מה קרה לקלאודיה? היא לא מרגישה טוב?‬
‫את בבלובירד. זה עניין של קרדינל.‬
‫עכשיו תחזרי לחדר האוכל,‬ ‫אלא אם את רוצה שאותו הדבר יקרה לך.‬
‫"הפעמונים, מדמואזל, מזמרים על סוף העולם.‬
‫אכן, גסטון הקטן."‬
‫סטייסי,‬
‫עוד לשמאל הבמה.‬
‫"ולכשיפסיקו לצלצל..."‬
‫עוד שמאלה.‬
‫"ולכשיפסיקו לצלצל..."‬
‫שורה?‬ ‫-‬‫"ולכשיפסיקו לצלצל, העולם שאנו מחפשים‬‫..."‬
‫"ולכשיפסיקו לצלצל,‬ ‫העולם שאנו מחפשים הגיע."‬
‫יש לך עוד שורות.‬
‫סטייסי,‬
‫את צריכה הפסקה?‬
‫סליחה?‬
‫את כל הזמן שוכחת את השורות שלך,‬ ‫ואת ההעמדה שלך, זה...‬
‫את מאוד מפוזרת.‬
‫את מרגישה בסדר?‬
‫את צריכה מיץ או משהו?‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫את כל הזמן מפריעה לי‬ ‫בשביל התאורה המטופשת שלך,‬
‫ואת מאשימה את הסוכרת שלי?‬
‫רק ניסיתי לעזור.‬
‫כמו שניסית לעזור בשנה שעברה,‬
‫כשאיבדתי את כל החברים שלי‬ ‫והרסת לי את החיים.‬
‫אני לא.‬ ‫-את כן!‬
‫וסיימתי.‬
‫סטייסי, חכי.‬
‫קחו חמש דקות הפסקה.‬
‫זו הקללה.‬
‫הנזיר כשל בהשמדתנו הפיזית,‬
‫אז הוא תוקף אותנו פסיכולוגית.‬
‫חייבים לעצור אותו.‬
‫את יודעת מה אומרים:‬
‫חזרה גנרלית גרועה, ערב פתיחה נהדר.‬
‫זה מיתוס.‬
‫סטייסי!‬
‫סטייסי, חכי.‬
‫רק תקשיבי למה שיש לי להגיד.‬
‫למה, כדי שתוכלי לשקר‬ ‫ולהגיד שלא העברת את הסרטון שלי בקפטריה?‬
‫לא העברתי, בחיי.‬
‫יודעת מה? זה לא משנה.‬ ‫היית אמורה להיות חברתי הטובה,‬
‫ולא עצרת את זה, לא הגנת עליי.‬
‫לא ידעתי מה קורה.‬ ‫-לא שאלת.‬
‫פשוט התייחסת אליי כמו מצורעת‬ ‫ולא דיברת איתי שוב.‬
‫אבל יש לי חברות אמת עכשיו,‬ ‫שלעולם לא היו מתייחסות אליי כך.‬
‫אני לא צריכה אותך. לעולם.‬ ‫-חכי.‬
‫תתרחקי ממני!‬
‫אוי, סטייסי, הנה.‬
‫את רוצה לעזור?‬
‫הנה.‬
‫אמרתי לך לעזוב אותי בשקט!‬
‫סטייס.‬
‫כן?‬
‫זה היה אמור להיות הקיץ הכי טוב אי פעם,‬
‫וזה פשוט לא.‬
‫חשבתי שכולנו נהיה יחד, ויהיה פיצוץ,‬
‫אבל עכשיו כולנו נפרדות...‬
‫זה פשוט מרגיש לא בסדר.‬
‫קלאודיה בצרות,‬
‫מרי אן היא כמו אדם אחר לגמרי, ואני...‬
‫זה כאילו שאני כבר לא מרגישה כמו עצמי,‬ ‫את יודעת?‬
‫סטייס?‬
‫את ערה?‬
‫אלוהים, מה קרה לפרצוף שלך?‬
‫המשך יבוא...‬
‫תרגום כתוביות: זואי רוז‬