EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
BVK PÅ SOMMERLEIR DEL 1
Det var endelig sommerferie.
Barnevaktklubben skulle endelig begynne i åttende.
Vi var klare for et episk eventyr.
Få nye venner...
Prøve nye ting…
Og det viktigste, å ha tidenes beste sommer sammen.
Vi er framme. Camp Moosehead, endelig.
I grevens tid.
Fem minutter til på bussen, og blodsirkulasjonen ville ha sviktet.
Dypt åndedrag.
Sommer-look.
Tanker?
-Godkjent. -Forguder.
Du ligner et insekt. Hvorfor har du solbriller når det regner?
Men jeg er glad du droppet kunstleiren,
så vi kan være sammen.
Jeg kan fortsatt lage kunst.
Trærne vil være min inspirasjon og himmelen min muse.
Og det regner aldri på Camp Moosehead.
Det er bare kraftig dugg.
Moosehead!
Moose, Moosehead! Moosehead!
Moosehead!
Moose, Moosehead!
Moosehead! Moosehead!
Dere kan ropet allerede.
Ja, vi øvde på bussen.
Vi kan leirsangen og litt av historien fra brosjyren også.
Stoneybrook-gruppen?
-Ja visst! -Hytteinndeling.
Åttendeklasse, jenter. Kishi og Schafer, Kardinalhytta.
McGill og Thomas, Blåfugl.
Spier, Sanglerke.
Åttendeklasse, gutter. Vi har Bruno…
-Jeg trodde vi skulle være sammen. -Jeg er helt alene.
Kom igjen. Vi fikser dette.
Unnskyld meg.
Hei. Kristy Thomas, bosatt i Stoneybrook,
president i Barnevaktklubben.
Philomena Means. Ungene kaller meg Gemena.
Bosatt i Passaic, New Jersey.
Leirsjef for Camp Moosehead de siste 26 årene.
Imponerende tjenesteinnsats. Jeg tror det har skjedd en feil.
Vennene mine og jeg
ba om å være i samme hytte.
-Vi er Barnevaktklubben. -Du sa det.
Hele denne leirgreia skulle styrke moralen i firmaet.
Litt som en firmatur.
Og skikkelig jenteprat.
Som noen av oss har ofret mye for.
Så vi ville satt pris på om du kunne flytte på ting.
Kardinal, Blåfugl, Tukan, der du har plass.
Det er vanskelig å ikke være i samme hytte,
men dette vil være bra for dere.
Vent, hva med leder-programmet?
De er litt eldre enn oss, men vi har mye barnevakterfaring,
at vi er overkvalifiserte.
Og som sagt,
er jeg president og grunnlegger av et vellykket barnepassfirma.
Leirledere er 16 og over.
Dette er ikke en firmatur. Det er bare sommer.
Bare kos deg, Kristy Thomas.
Kan jeg være president i hytta mi?
Vi får være sammen på gruppeaktiviteter, ikke sant?
Du og jeg får være sammen hele tiden. Bare oss to.
Som vi aldri har vært.
Det tenkte jeg ikke på.
Det blir gøy å bli kjent.
-Det er det leir handler om, sant? -Ja.
Kult.
Jeg melder meg på daglige kunngjøringer.
Da kan jeg opplyse leiren om viktige sosiale rettferdighetssaker.
Elsker en gratis plattform.
Apropos plattform,
jeg tror jeg må revurdere skovalget.
Du er nervøs fordi du ikke kjenner noen i hytta.
-Karen! -Jeg kjenner ingen i min,
men pappa fortalte om leiren,
og hvor mye jeg vil elske den.
Ja vel? Hva sa han?
At det er ormer, mest når det regner,
som skjer ofte.
Og det er giftige brungumpspinnere.
De har et teater der du kan sette opp skuespill.
-Seriøst? -Ja.
Dessverre er det forbannet av en skrullete eremitt
som ble drevet til galskap av sangen fra prøvene.
Han kidnappet alle rolleinnehaverne.
De ble aldri sett igjen.
Men eremitten er der ute. I en hytte i Gamleleiren.
Noen sier at på stille netter
kan man fortsatt høre de forsvunne synge for ham.
Ok. Ha det, Mary Anne!
SANGLERKE
Det er så rart. Hun er høyere.
-Hun kopierer meg. -Jeg vet det.
Så du klærne hennes? Hun ved siden av.
Mener du Veronica?
Ja, Veronica.
Denne er vel min.
Hamilton! Jeg elsker det showet.
Jeg så originalen tre ganger, ikke inkludert workshopen.
-Hvordan fikk du billetter? -Pappa er Broadway-produsent.
Jeg vet hvordan det høres ut.
Jeg er fra New York.
Alle der er enten produsent
eller bartender.
Venninna mi er derfra. Kanskje du kjenner henne.
Eller kanskje det er en stor by med millioner av mennesker,
så selvfølgelig kjenner ikke alle hverandre.
-Beklager. Jeg er nervøs. -Det går bra.
Streisand kunne ikke opptre live på 20 år på grunn av nerver.
Utrolig at du liker teater. Du virker så kul.
Jeg drar på teaterleir hver sommer,
men mamma var så opptatt med å planlegge Como-turen
at de ga bort plassen min, så jeg kom hit.
Kanskje vi kan få lov til å sette opp et show.
Det er et teater her, og det skulle være et teaterprogram,
i det minste,
før forbannelsen.
Vent, hvilken forbannelse?
Eremitten,
i skogen.
Lyden av musikkteater gjorde ham gal,
og han er der ute et sted?
Hvilke sanger? For om det var Cats, klandrer jeg ham ikke.
Karen og David Michael klarer seg.
De er ganske sosiale, og emosjonelt intelligente for alderen.
Jeg tenker på Mary Anne.
Hun vil ha det vanskelig alene.
-Vi er i det minste sammen. -Ja. Så bra.
Hva er målene for sommeren? Vil du lære noe spesielt?
Noen overlevelsesferdigheter?
Nå,
vil jeg bare sove.
God natt, Kristy.
Natta, Stace.
God morgen, leirsjef. Dawn Schafer fra Stoneybrook,
den beste lille byen heromkring.
Slik entusiasme kan du forvente hvis jeg får ta dagens kunngjøringer.
Du meldte deg frivillig og bruker hele setninger. Ansatt.
-Ja! -Bare si det vi ber deg om.
Det blir vær, kalendernyheter, sånne ting.
Med min egen vri.
Mer nyheter enn vri.
Hei, folkens.
Jeg gjetter Stoneybrook, sant?
Og New York City.
West 72nd på plass.
Vi ønsker tilgang til teateret for å sette opp en musikal.
Jeg har ikke mye teatererfaring, men produsenten min har det.
Skjemaene er i arkivskapet.
"Brekk et ben." Ikke bokstavelig. Har ikke råd til et søksmål.
Herregud!
Hvorfor gjør vi dette?
For bueskyting er en overlevelsesferdighet!
Leirdeltakere? Still dere på to rekker.
Dere skyter én og én,
når noen treffer, hves som en slange,
men hvis de bommer, brøl som en løve.
La meg høre dere øve. Hves!
-Kristy. -Ja?
Du er ikke en leder.
Hva snakker du om?
Bare gå inn og se på tv som en vanlig unge.
Det kommer en tid når du ser tilbake på livet ditt
og angrer på all tv-en du ikke så.
Ikke sant?
-Kom igjen! -Jeg er nøye med
å lære meg selv disse ferdighetene…
Dere også, ledere.
Vent.
For et uoppdragent garn.
Veloppdragne garn lager sjelden historie.
Står det ikke det på nettet ditt?
Fokuset på Guds øye er høyt nivå. I morgen er det knytebatikk.
Vi dere delta,
kom innom butikken for kjøpe skjortene.
Det er 35 dollar for en t-skjorte,
femti for en genser.
Super høykvalitetsbomull, dere.
Holder fargen godt.
Foreldrene mine ga meg ikke penger.
De sa at leiren var dyr nok fra før.
Da kan du ikke gjøre det.
Beklager,
men du kan hjelpe til eller tegne eller noe.
Jøss, for et…
For et flott sted.
Jeg må føle energien.
Så du har et manus.
Jeg vil sette opp det første showet jeg så på Broadway.
-Paris Magic. -Jeg elsker det showet.
En ung kvinne reiser i tid gjennom den franske revolusjonen?
En flott kvinnerolle.
Alle dør etter å få være med.
Bare en tilfeldighet.
Definitivt ikke forbannelsen.
Bare ikke si ordet "dø" neste gang.
Moosehead! God morgen, leirdeltakere.
Her er Dawngens nyheter.
Prøvespill for leirmusikalen, og du kan hjelpe å redde kunsten.
Ikke bare her på Camp Moosehead, men i verden,
som kunne trenge en dose radikal empati bare kunsten kan gi.
Men det blir kaldt i dag, så ikke glem genserne.
Hør her, alle sammen.
Jeg er Mary Anne, regi og manus, og dette er produsent…
Laine Cummings. Takk for at dere kom.
Vi ser etter fremragenhet.
Stjernekvalitet.
Vi vet det når vi ser det.
Ok, først…
Hvor er skriveplaten?
Bli her, jeg trenger en assistent.
Karen Brewer.
Om det er edlere
å tåle steiner og piler en bitter skjebne sender,
eller å trekke sverdet mot et hav av trøbbel,
og ved å stå imot
gjøre slutt på dem.
Å dø. Å sove.
Kanskje, å drømme.
Ok, så… dette er meg som blir truffet av lynet.
Vi trenger gutter.
Neste er Logan Bruno.
Skal jeg begynne?
Ja. Ja, begynn.
Hvem er hun?
Jessi Ramsey, min beste venn.
Hun begynner på Stoneybrook ungdomsskole neste år.
Hun er ansatt.
Og hun koreograferer.
Noen flere?
Er jeg for sen?
Stacey.
Laine.
Det er…
Det er godt å se deg.
Stacey.
Stacey, hva er det?
Mary Anne, det er Laine.
Som i, Laine-Laine.
Din venn… fra videoen på din gamle skole.
Eks-venn.
Veldig eks. Vi har ikke snakket siden jeg forlot New York.
Stace, jeg er lei for det. Jeg visste det ikke.
Det går bra. Hvordan kunne du?
Jeg kan ikke jobbe med henne. Jeg finner en ny produsent.
Karen er ung, men selvsikker og kan skaffe investorer…
Nei, det går bra.
Jeg var overrasket over å se henne.
Jeg har det bra. Hvem bryr seg om Laine?
Fortid er fortid.
Jeg skal prøvespille og få det til å funke.
Ok.
Men hvis du fortsatt er sint eller trist
for det som skjedde i New York…
…bruk det.
Jeg tenker bare på knytebatikk greia.
Det er sjanseløst at bare rike barn får gjøre de kule prosjektene.
-Kunst burde være for alle. -Det er ikke bare kunst.
Ridning koster ekstra,
og det er dagsturer som ikke alle har råd til.
Det er så urettferdig.
Det er sosioøkonomisk stratifisering.
Det skaper rike og fattige
i det som skal være et utopisk miljø.
-Du er enig med meg, ikke sant? -Absolutt.
Hva gjør vi?
ROLLELISTE NAVN - ROLLE
Ja!
Gratulerer.
Stace, kanskje dette var meningen.
Kanskje vi var forutbestemt å være sammen på leir.
Eller mødrene våre får de samme Facebook-annonsene.
Men hvis du kan være profesjonell, kan jeg det òg.
Greit.
Sees på prøven.
Fargene er perfekte. Den vil bli så fin.
Du kan henge din der. Ja. Den er fin.
Ja, veldig bra jobba. Elsker valgene dine.
Du kan henge din til tørk. Ja. Fulltreffer.
Den er kjempefin.
Fredag klokka 15.00.
Følg pilene og fortell vennene dine.
Nok en vakker dag for Camp Moosehead.
Men en grusom en for menn, kvinner og barn i Mellom-Amerika,
som får sitt levesett ødelagt av klimaendringer.
Det metaforiske klimaet endrer seg i leiren også,
for av pesten kalt lønnsforskjeller viser sitt stygge… ansikt…
Det er kjøttpuddingkveld.
Vær advart.
Det var flott. La oss se neste trinn.
Ok, så snurrer du henne rundt, og pang. Dere kysser.
Bare lat som nå.
Hold det…
…nytt.
Vi tar en pause.
Er det bra?
Gjør jeg det bra?
Det går framover. Du har et talent jeg kan forme.
Det betyr mye at du sier det.
Teen din, sjef.
Du burde tøye. Vi gjør det igjen med en gang.
Du, det skjer!
-Hva? -Logan.
Han liker deg.
-Gå og ta ham. -Jeg kan ordne noe,
be ham bli med på en "arbeidsmiddag".
Forbannelsen.
Eremitten har kommet for oss.
Vi er tilbake, folkens.
-Søsteren din er rar. -Hun er stesøsteren min.
-Håper du leste sikkerhetshåndboka. -Kristy.
Få deg litt kjøttpudding før det er tomt.
Og prøv å slappe av.
God fredag, leirdeltakere.
Sommeren går sin gang.
Helt normalt.
Alt er 100 prosent greit,
og flott, og rettferdig.
Så,
ha en fin dag og ikke glem å drikke vann.
Det er en kunstner ved navn Andy Goldsworthy.
Han bruker naturen til å lage utrolige kunstverk i stor skala.
Arbeidet hans er vakkert, men det er også gratis.
Det er det vi skal gjøre i dag.
For kunst er ikke bare de priviligertes domene.
Så sant.
Jeg har begynt på dette,
men vi kan lage noe enda bedre sammen.
Begynn med å samle naturlige materialer.
Blader, pinner, steiner, blomster, fjær.
Kjempefint, dere. Praktfullt!
Mesterverket vårt vil forsvinne når vinden blåser.
Det gjør kunsten vår like flyktig som materialene vi brukte.
Hei.
Hva foregår her?
Kunst og håndverk-time?
Min er den eneste tillatte kunst og håndverk-timen,
der de fleste skulle vært nå.
De fleste har ikke hundrevis av ekstra dollar
for at du skal vise oss amatørmessig knytebatikk,
så vi har vår egen time.
Makt til folket.
Du kan ikke ha en uautorisert time her ute.
Det er en risiko å ha disse ungene her uten tilsyn.
Det er bjørner.
De er ikke uten tilsyn. Claudia og jeg er her.
I Stoneybrook…
Sitter dere barnevakt. Jeg vet. Dette er over.
Tilbake til kunst og håndverk.
Philomena, det er urettferdig.
T-skjortene er for dyre for mange,
og de bør ikke føle seg utelatt bare fordi de ikke har råd.
Det er en sosialøkonomisk stratosfære-greie.
Leir skal være et utopilisk miljø, som betyr rettferdig.
Det betyr faktisk ideelt.
-Gå til kunst og håndverk. -Nei.
Da får du husarrest.
Hva betyr det?
Det betyr at jeg beordrer deg tilbake til hytta di inntil videre.
Fra og med nå.
Claudia, vær sterk.
Du gjør det rette.
Hva nå?
Nå…
…kjemper vi.
Ikke bland deg.
Hva er det med Claudia? Er hun syk?
Du er en Blåfugl. Dette er Kardinal-greier.
Gå til kantina,
om du ikke vil lide samme skjebne.
Klokkene, mademoiselle, kimer for verdens ende.
Ja, petit Gaston.
Stacey,
mer til venstre.
-Når de ikke ringer mer… -Mer venstre.
Når de ikke ringer mer…
-Replikk? -"…ikke ringer mer, er verden vi søker…"
Når de ikke ringer mer, er verden vi søker her.
Du har flere replikker.
Stacey,
vil du ha en pause?
Hva sa du?
Du glemmer replikkene dine, og står stille på scenen, det er…
Det er et rot.
Føler du deg bra?
Trenger du juice eller noe?
Tuller du?
Du avbryter meg med de dumme lyssignalene dine,
og skylder på min diabetes?
Jeg prøvde bare å hjelpe.
Som du prøvde å hjelpe meg,
da jeg mistet vennene mine og du ødela livet mitt.
-Det gjorde jeg ikke. -Jo!
Og jeg er ferdig.
Stacey, vent.
Ta fem minutter.
Det er forbannelsen.
Eremitten har ikke klart å ødelegge oss fysisk,
så han angriper oss psykologisk.
Han må stoppes.
Du vet hva de sier. Dårlig generalprøve, flott premiere.
Det er en myte.
Stacey!
Stacey, vent.
Bare hør på det jeg har å si.
Så du kan lyve om at du ikke videresendte videoen av meg i kantina?
Jeg gjorde ikke det.
Det spiller ingen rolle.
Vi var venner, men du stoppet det ikke, forsvarte meg ikke.
-Jeg visste ikke noe. -Du spurte ikke.
Du behandlet meg som en spedalsk og snakket ikke til meg.
Jeg har ekte venner nå, som aldri ville behandlet meg slik. Jeg trenger deg ikke.
-Stacey, vent. -Kom deg vekk!
Uff, Stacey, her.
Vil du hjelpe?
Her.
La meg være, sa jeg!
-Stace. -Ja?
Dette skulle være tidenes sommer…
…og det er det ikke.
Jeg trodde vi skulle være sammen, men vi er adskilt…
Det føles feil.
Claudia er i trøbbel,
Mary Anne som en helt annen person, og jeg…
Jeg føler meg ikke som meg selv lenger.
Stace?
Er du våken?
Herregud, hva skjedde med ansiktet ditt?
FORTSETTELSE FØLGER…
Tekst: Cathrine Hvidsten Jenkins