EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
DEN STORE DAGEN
Et bryllup er:
blomster, champagne, voksne som gråter
fordi de er lykkelige, noe som ikke gir mening.
Men bryllup handler om mer enn alt det der.
Kjærlighet, forpliktelse,
hva som skjer når man forener to mennesker og familiene deres for alltid.
Om ikke noen ombestemmer seg, noe de gjør hele tiden.
Vi er alle skilsmissebarn, Kristy. Kom til den bra delen.
Bare gjør som hun sier.
Forberedt på ekteskap allerede. Ok.
Karen Amaryllis Brewer, vil du
ha David Michael Thomas til din ektefelle?
Hva er mellomnavnet hans?
Michael.
David Michael Thomas.
Så, tre fornavn.
Snålt, men ja, det gjør jeg.
Og David Michael Thomas, vil du ha
Karen Amaryllis Brewer til din ektefelle?
Så lenge det er på liksom.
Så nå, med fullmakten gitt av delstaten Connecticut,
-erklærer jeg dere for rette ekte… -Kristy, kan du ta med barna ut?
-Vi har ikke kysset ennå. -Jeg fikk ikke knust glasset.
-Det er ikke et jødisk bryllup. -Ville vært kult å knuse noe.
Ja, men utenfor.
Et bedre sted for seremonien.
Ja, men seks Brewer-generasjoner har giftet seg i dette rommet.
Så jeg skal ikke bryte den tradisjonen.
Gå. Vent, hva har du på hodet?
-Besta Brewer hentet den fra hvelvet. -Ja, til meg, på lån.
Hvis du mister én stein i tiaraen,
vil du bruke lommepengene på det de neste 700 årene.
Den er forsikret.
-Er ikke du for gammel for tiara? -Si det til dronningen.
Charlie er hjemme.
Broren min hadde spart til å kjøpe en bil
siden han sluttet med bleier.
Til slutt fant han en 2007 Corolla han hadde råd til.
Dette var ikke den bilen.
Mamma! Den har 248 hestekrefter og fire sylindre. Og lukten…
Jeg vil at hele livet mitt skal lukte slik!
Da får du skifte sengetøy oftere.
Vi skifter ikke eget sengetøy i Watsons hus.
Det stemmer.
Tuller. Tuller.
Dette er ikke en brukt Toyota.
Nei, det er det ikke. Jeg betalte mellomlegget.
Han har jobbet hardt for å spare penger, og han ble så glad.
Al ga meg en god deal.
Familien min har kjøpt biler fra dem i 50 år.
Skulle ønske du hadde snakket med meg først.
Jeg vet det, men tenk på det som en bryllupsgave fra…
Fra meg til barna.
Til ett barn.
De kan kjøre sammen til skolen, og den er nyttig for alle.
Ja, ja!
Greit.
-Kjører du den gamle moren din en tur? -Ja, ja! Kristy, kom igjen.
Bli med oss! Kom igjen.
Familiediamanter? Luksusbiler?
Thomas-familien var på vei opp.
-En helt ny BMW? -Hvilken farge?
Mørk. Svart, kanskje? Jeg vet ikke. Den er litt…
Stilig? Fabelaktig? Elegant?
Prangende.
Men nå må Charlie kjøre meg til og fra jobbene og klubbmøtene.
Ellers får han ikke beholde bilen.
Ja! Samkjøring vant. Miljøet takker deg.
Utrolig at bryllupet er i morgen.
Hvordan går det?
Fancy. Fancy blomster, fancy telt, fancy mat…
De har en sushibar der de velger hvilken type fisk man får.
Omakase. Sesongbetont.
Mamma krangler med kokken for å få merket alt,
fordi moren til Dawn er allergisk mot hamachi?
Kan ikke ete den, kan ikke la være.
I fjor kranglet mamma
med vann- og strømselskapet for å få lavere regning.
Nå har Charlie en BMW, hun har en tiara.
-Det er som å leve i en annen dimensjon. -Det er bryllupet hennes.
La henne være prinsesse for en dag. Hun fortjener det.
Personlig er jeg takknemlig for litt luksus
før vi skal på Camp Moosehead.
Herregud, jeg gleder meg sånn.
Jeg kan ikke tro at jeg ikke skal.
Særlig, du er på kunstleir,
på Yale, med Trevor Sandbourne.
Har du fått pakkelisten?
Ja, det er bare kunstmateriell. Hva med dere?
Det vanlige. Én million leir t-skjorter og shorts,
to sengetøysett, to håndklær,
toalettsaker som såpe, sjampo, kvinnelige produkter.
Kvinnelige produkter? Sminke?
Ber de guttene ta med "mannlige produkter"?
Jeg tror de mener
bind og tamponger og sånt.
Ja.
Jeg må gå. Vi skal hente brudepikekjolen min.
-Hvordan ser den ut? -Den er gul og lang og brusete.
Den får meg til å se ut som… en banan.
Jeg ser ut som en banan.
Så ille er den vel ikke.
Ser du?
Du er kjempefin.
Den eneste i verden som synes jeg er kjempefin, er Nysgjerrige Nils,
før han prøver å spise meg.
Den sitter perfekt. Som en hanske.
Eller et skall.
Hør her, Kristy, jeg synes den er fin,
men hvis du ikke vil bruke den, får vi kjøpe en ny.
Vi fikk nettopp inn noen nye Vera Wang,
og en Carolina Herrera, som er hinsides.
Lyseblå, som vil kle henne perfekt.
Den er "hinsides".
Jepp, Thomas-familien var på vei opp i verden.
Men det var så mye vi forlot.
GI ALDRI OPP STOL PÅ DEG SELV
Hei, kamerat.
Hva gjør du oppe?
Jeg finner ikke pyjamasen min.
Sjekket du i den nederste skuffen? Jeg tror mamma la noe der.
Alt er borte.
Vi skal aldri bo her mer.
Gå og finn pyjamasen din. Jeg kommer og brer over deg.
Kan du ha hjemlengsel når du ikke har dratt ennå?
Åpne vinduet ditt.
Lommelykten ble pakket ned.
Pappa lar meg være oppe til klokka 21 nå,
så det er greit om jeg bruker stemmen.
Jeg vil savne dette.
At du er rett ved siden av,
snakke når som helst.
Jeg også.
Men vi har ekte telefoner nå.
Vær flink til å sjekke meldingene.
Kristy, kom igjen! Vi er sent ute!
Her oppe!
-Jeg tror jeg skjønner. -Det vil se utrolig ut.
Greit.
Jeg stoler på deg.
Hei, mamma.
Hei, vennen! Hvordan går det?
Bra. Det noe jeg vil fortelle deg om kjolen.
Er den fin? Besta Brewer er visst glad i gult.
Prat senere.
Vi har mye å gjøre.
-Ok. -Ja, ok.
Vi snakkes senere.
Greit, men…
Ok, Dawn, kom igjen.
Jeg brukte denne kjolen i kusinen din sin quinceañera,
kvelden etter at faren din ba om skilsmisse.
-Dårlig tegn? -Kanskje.
Jeg brukte denne i Stefano og Patricks forpliktelsesseremoni
etter at jeg fant ut at jeg var gravid.
For avslørende?
Ja. Har du noe annet?
Bank, bank.
Hvilken liker du best?
Skoleballkjolen passet ikke. Jeg glemte å mate skilpadden!
Vi kommer for sent.
Lukter det kjøtt av denne skjorta?
Du ser ut som Askepott.
Jeg følte meg som Askepott, og for aller første gang,
skjønte jeg hvorfor Claudia og Stacey var så opptatt av klær.
Hvordan går det? Får jeg se?
Hva syns du?
Du er så vakker.
Hva skjedde med den gule?
Den så ut som en banan.
Watson sa jeg kunne velge en annen.
Liker du den?
Den er nydelig, men…
…fikk du pengene tilbake for den andre?
Den hadde blitt tilpasset, men Watson sa det var greit.
Hvor mye kostet den?
Åtte hundre dollar.
-Jeg så prislappen. -Kristy!
Det er vilt! Siden når bryr du deg om sånt?
Jeg ville ikke gå ned midtgangen i en kjole jeg hater.
Watson sa jeg kunne få den.
Dere burde ha ringt meg først.
Jeg oppdro deg ikke til å ikke se på prislapper.
Han kjøpte en bil til Charlie.
Du har et dyrt bryllup.
Jeg får én lusen kjole som ser passe fin ut på meg,
og så er jeg bortskjemt?
Jeg sa ikke det.
Jeg ville ikke at du skulle gifte deg.
Kanskje jeg ikke bør være en del av din nye familie.
Skatt, tid for kjolen!
Jeg hadde gått for langt,
men det var noe i meg som ikke lot seg stoppe.
Noe sint,og nå var det for sent.
Hun er ikke her.
De er alltid sene.
Skilpadden var for mye.
Hvilken skilpadde?
Jeg henter en drink. Vil du ha en?
Selvsagt ikke.
Jeg ser Mary Anne.
-Hei. -Hei!
Du først.
Hva gjør jeg med dette?
Å ja.
-Hei, herr Spier. -Hei.
Hei, alle sammen.
Gå dit.
Dere er stilige.
Bra jobbet.
-Beklager. -Beklager.
-Hvordan går det? Vi er sene. -Unnskyld meg.
Jeg visste hun ville rekke det.
Hun så så vakker ut.
Så glad.
Men hun så ikke på meg.
Sett dere.
Karen?
Det går bra.
Hun tror jeg er en heks.
Så foran dette rommet med vitner, vil jeg si at hun har rett.
Jeg er en åndelig veileder.
Historisk sett, er "heks" blitt brukt til å beskrive folk, mest kvinner,
som nekter å tilpasse seg det samfunnet forventer de skal være.
Vi har mange hekser her.
Har jeg rett?
Absolutt.
Når barn forteller deg noe, tro dem.
La festen begynne.
Vi er samlet her…
Foreldre blir så blaute når barna deres gifter seg,
og de føler seg helt "Sol stig, sol sig",
men plutselig var det jeg som tenkte på fortiden.
På hvor ensom mamma hadde vært,
hvor trist hun var rundt de andre foreldrene...
Ansiktsuttrykket da hun sa at pappa var borte.
Plutselig var ansiktet mitt veldig vått.
Jeg erklærer dere for rette ektefolk å være.
Jeg klarte det!
Jeg knuste glasset!
Så pen du er, Kristy!
Den kjolen!
-Snu deg! -Du er nydelig.
Hvordan går det?
Greit. Det går bra.
-Har dere sett mamma? -Hun tar fortsatt bilder.
Se på det der, folkens!
Gurimalla.
Vil han fri i kveld?
Han har drukket et tredjedels glass champagne.
Alt kan skje.
Og nå… la meg presentere det lykkelige paret,
Watson og Elizabeth Brewer!
De er veldig forelsket.
Ja.
Det er de.
Skulle ønske Trevor var her.
Jeg savner Toby. Han er sikkert en god danser.
Stacey, vil du danse?
Ja, selvsagt.
Hva med Toby?
Ikke vær barnslig.
Nei, nei, sånn.
Jeg prøvde å få et øyeblikk alene med mamma.
Jeg ville si at jeg var glad på hennes vegne.
At jeg var lei meg.
Det passet aldri, og kanskje ville det aldri gjøre det.
Kanskje hun hadde gått videre uten meg.
Jeg har kake. Nutellafyll? Ingen klager.
Takk…
Takk, Claudia.
Hvordan føler du deg?
Er du trøtt eller…
-Vi kan dra hjem om du vil. -Nei.
Nei, det går bra.
Dette er viktig.
Å være her,
folk jeg elsker,
er det som betyr noe.
Herregud, vaniljekremen…
Jeg blåser i om den ikke er vegansk.
Jeg sjekker nivåene mine, for hallo, sukker.
Jeg er så glad nå.
Går det bra?
Ja da! Ja da.
Fant du moren din?
Dere får snakket til slutt.
Hun skal ingen steder.
Nei vel?
Raskt karbo-inntak før neste time på dansegulvet!
Mamma, nei! Nei, nei. Det er Nutella!
Hasselnøtt!
Hva er i veien?
Hun er allergisk mot trenøtter som cashew- og hasselnøtter.
Hun stresset mamma med fisken,
men glemte å nevne nøtteallergien?
Verdens vanligste allergi.
-Det er en EpiPen i bilen. -Jeg ordner det.
-Virkelig? -Kos deg. Moren din er i gode hender.
Jeg skal bare stirre på deg til venstre øye hovner opp.
-Søtt, men… -Glad i deg.
…ikke nå.
Min vakt er over.
Jeg sa det ikke, men slik følte jeg det også.
Så kjente jeg noe annet.
Hvor skal du?
Kristy…
Helt uten videre, på verst tenkelig tidspunkt.
Ingenting var egentlig annerledes, men så…
-Kristy, går det bra? -Ja.
Det er vel min store dag også.
Hva mente hun med det?
Hun fikk mensen.
Det er naturlig.
Ta av papiret og klistre vingene på utsiden av underbuksa.
Flott. Dere er alle her.
Ja, hvor ellers?
Vi er vennene dine, og dette er et stort øyeblikk.
Vi har vært gjennom det.
Nå kan du ynke deg.
Og ta med egne kvinnelige produkter på leir.
Jippi.
-Hvordan føler du deg? -Jeg vil ha mer kake.
Det gir mening.
Jeg kunne ikke tro det.Mamma skulle dra.
Hun ville komme tilbake som en ny person.
Ikke bare en mor, men en kone. En Brewer.
Hvor har du vært? Mamma har lett etter deg.
Jeg fikk ikke engang sagt ha det.
Kristy.
Mamma!
Jeg har prøvd å snakke med deg.
Jeg også, men du var med vennene dine, og det var så mye som skjedde,
og limousinsjåføren ventet, og han tar betalt per time.
Er det det du tenker på nå?
Ja.
Unnskyld, mamma.
Nei, jeg må si unnskyld.
Dette er helt nytt for meg.
Jeg har bare vanskelig for å navigere.
Det er mye forandring fra bare oss til alt dette.
-Jeg sliter med forandring. -Trodde det var meg.
Hvor tror du du fikk det fra?
Alt jeg sa er sant.
Du må være selvstendig og oppnå ting på egen hånd.
Du er en sterk liten kvinne, Kristy.
Det er sant at
jeg iblant forventer mer av deg enn guttene,
fordi du er yndlingen. Gjentar du det, benekter jeg det.
Jeg er glad du fant Watson.
-Er du? -Selvsagt.
Jeg også.
Men du er hele mitt hjerte.
-Glem aldri det, greit? -Greit.
Jeg elsker deg.
Jeg fikk mensen.
Hva? Når?
Akkurat nå. Det kom ikke på kjolen.
Ikke bekymre deg for kjolen. Går det bra?
Vet du hva du skal gjøre?
Vi tok oss av henne.
Selvsagt. Det gjør dere alltid.
-Gå. Du må ikke miste flyet. -Vi drar i morgen. Vi bor på hotell.
Det blir litt antiklimaks, men jeg er utslitt.
Jeg er så glad i deg.
Jeg er glad i deg òg, vennen.
Veldig glad.
Vennen!
-Jeg vil savne deg. -Det samme.
-Jeg er glad i deg. Ha det. -Ha det!
Ha det!
Sånn.
Hun er straks tilbake.
I mellomtiden er vi alle sammen på Camp Moosehead.
"Vi"?
Kunstleiren er der neste år,
og hvor mange somre har jeg med mine beste venner?
-Ha det! -Ha det!
Ha det moro, men ikke for moro.
Jeg startet Barnevaktklubben for å passe barn,
men jeg innså ikke at det var for å passe på meg selv også,
for vi var mer enn en klubb.
Vi var bestevenner.
Bare én ting gjenstod.
Tekst: Cathrine Hvidsten Jenkins