EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
GUTTEGÆRNE STACEY
Det var påskeferie,
og Mary Anne og jeg skulle dra
på vår første utenbys barnevaktjobb i…
Sea City!
En uke, åtte Pike-barn, to barnevakter.
Fatter ikke at dere drar.
Og at faren din gir deg lov.
Hvordan tar Richard det?
Ganske bra…
…etter forholdene.
Jeg fikk bare kjøpe badedrakter,
som fikk ham til å føle at han hadde litt kontroll.
Vi drar på bikinishopping der.
-Da kan vi bli kjent. -Seriøst?
Ja.
Jeg er så sjalu.
Dere får dra på en glamorøs forretningsreise,
mens jeg vil kjede meg i hjel i Vermont.
Du vil være med Mimi.
Hun vil kjede seg også.
Apropos kjedelig, denne bryllupsgreia
har forvandlet mamma til verdens enkleste person.
"Vinglass eller tallerkener? Roser eller orkidéer?"
Hun er som et brudeblad
fra 1950-tallet.
Hun leter iallfall ikke etter dater på Tinder.
Sharon sveiper til høyre på alle.
Jeg må passe på.
Pappa er hjemme og sårbar…
Nok sagt.
Spillet er i gang.
Prosjekt Foreldrefellen… starter nå.
Mary Anne og Dawn håpet at foreldrene ville bli sammen igjen,
men etter å ha ventet lenge, bestemte de seg for å hjelpe til.
Ok, før vi går inn på alt det,
la oss legge noen grunnregler.
BVKs atferdsregler.
Kjære vene.
Ikke send melding mens du passer barn.
Vi kan ikke la oss distrahere.
Vær kjempenøye med å ta på solkrem.
Og viktigst av alt…
Jeg kan koble fra pumpen i en time om jeg vil svømme.
Nei. Jeg mener, bra,
men viktigst av alt…
Jeg vil savne dere.
Kristy, du får meg til å gråte.
Dere.
Gi dere, vi er bare borte i en uke.
Greit.
Som var like lenge som
en biltur med åtte unger uten atferdsgrenser føltes.
Men til slutt, etter tre spyepisoder
og 650 millioner er-vi-der-snart,
kom Mary Anne, Pike-familien og jeg, endelig til Sea City.
Pike-barn, gi lyd!
-Mallory! -Jordan.
Adam.
Byron.
Nicky, Margo og Claire.
Pappa, jeg er ikke Claire, jeg er Fido.
Vanessa, kom igjen.
Min mørke sjel er knust og vond nå.
Regn på stranda er det jeg håper på.
Hun er i en poesifase.
Det er jeg ikke!
Det er irriterende,
men vi oppfordrer barna våre til å følge sin egen lykke.
I mellomtiden, i Stoneybrook,
satte Dawn i gang del én av en flertrinnsplan.
Fortsatt ingen drap.
Sharon, for en hyggelig overraskelse.
Richie. Hallo, elskling.
Jeg ringte for å si at du burde komme på middag.
Kanskje vi kan dele en vin?
Ja vel.
-Med isbiter? -Ingen drikker vin med isbiter.
Gi moren din telefonen.
Richard, kom igjen, da.
Gi kjærligheten en sjanse.
Husker du da du var hennes lille skilpadde?
Hva sa du…?
Hvorfor… Fortalte hun deg…
Nei, jeg leste årboken hennes.
-Ikke gjør det. -Hun var så forelsket.
-Ok. -Nå er hun så ensom.
-Jeg legger på nå. -Nei, ikke…
Å nei.
Velkommen til det gule rommet. Mitt favorittrom. Du kan høre havet.
Så romantisk.
Jeg er i det rosa rommet om det er noe.
Kan du hjelpe søstrene dine å skifte,
så vi kan gå på stranda?
Skal bli.
Herregud.
-Fatter du at de betaler oss for dette? -Nei.
Dette blir vårt livs beste tur.
Mitt liv iallfall.
Du har vel vært mange glamorøse steder.
Ikke med en bestevenn.
Deirdre sa at vi får fri lørdag kveld.
Da kan vi på bikinishopping og ta pariserhjulet.
Vi må kjøpe de airbrush-t-skjortene.
Ett hundre prosent.
Mary Anne og jeg var offisielt besatt av Sea City og vårt nye rom.
Men Kristy…
Hva syns du?
Kristy hadde vansker med å venne seg til sitt.
Det er…
…stort.
Stort, ja.
Stort.
Kristy, moren din og jeg har bryllupsmenysmaking på lørdag.
Kunne du passe Karen og Andrew for oss… for meg?
For oss.
Ja da.
Flott! Takk skal…
Tusen takk.
Ok, jeg lar deg nyte rommet. Få en følelse for det.
Det er ditt.
Ha det.
Jeg skal den veien.
Vår første hele dag i Sea City.
Mary Anne og jeg var et perfekt team.
Mens herr og fru Pike sov ut for første gang på 11 år,
var vi lys våkne.
Stacey, kom og se!
Ja?
-Vi graver et hull til Kina. -Kan jeg hjelpe?
Nei, stikk spyhue.
Adam, vær snill mot Nicky.
Vi trenger ikke høre på deg.
Ikke snakk sånn til Stacey!
De var ute av kontroll.
Ok, bare vær snille og la Nicky leke.
Og plutselig…
…var jeg det også.
-Jeg så nettopp mannen min. -Trodde det var teppet mitt.
Også er vi på jobb.
Vi fikk øyekontakt og tiden stoppet.
Se på ham! Livredder, klokka tre.
Hva skjer?
Stacey, den mannen er altfor gammel for deg.
Han er minst 17.
Jeg må få oppmerksomheten hans. Hvordan ser jeg ut?
Du ser og høres gal ut.
Få oppmerksomheten hans? Skal du late som du drukner?
Vil det funke?
Jeg går og snakker med ham.
-Og klarerte det. -Ja.
Hei, jeg heter Stacey.
Stacey McGill.
Fra Manhattan, men bor i Stoneybrook,
Connecticut.
Jeg jobber også her på stranda.
Så hvis du trenger hjelp, er det bare å gi lyd.
"Bare å gi lyd"?
Jeg burde ha latt som jeg druknet.
Ok, kult.
Jeg heter Scott.
Du, Scott. Vi er tomme for brus.
-Kan du gå i butikken? -Ja.
-Jeg må gå. Snakkes? -Ja. Selvsagt.
Du mistet denne.
Behold den.
Min gave til deg, søta.
Søta. Et kjælenavn og en romantisk gave.
Dette var bare begynnelsen.
-Jeg tok med brus til deg. -Stilig. Takk, vesla.
Kan jeg få en?
Vi mater iallfall måkene, sant?
Ikke kast det på meg!
Dere!
Et sted dypt inne i den guttegærne hjernen min,
visste jeg at det var galt å la Mary Anne gjøre all jobben.
Men dette var skjebnen…
…og skjebnen venter ikke på en barnevakt.
Hva tenker du på?
På å trøkke i meg burgere på Burger Garden.
Herregud.
Skal du på Burger Garden? Det er sprøtt! Gjett hvor jeg skal?
Burger Garden!
Kult. Vi sees der!
Jordan! Adam! Nicky!
Kom igjen, da!
Herregud.
Skal vi grave deg ut, eller gjør du dette for Instagram?
Grav meg ut.
Som du ser, sitter jeg fint i det,
siden min påståtte bestevenn skråstrek medbarnevakt
har overlatt meg som mat til måkene,
mens hun prøver å gifte seg med en altfor gammel livredder.
Beklager, hei.
Jeg er Mary Anne.
Jeg er Alex. Og ikke vær lei deg.
Jeg bor her, og jeg har gravd ut mange folk i løpet av årene.
Hvordan kan jeg takke dere?
Iskrem? Henna-tatoveringer?
En nesten død krabbe?
Du er morsom.
Folk som knapt kjenner meg, sier det.
Dette er fetteren min, Toby, fra Canada.
-Hei. -Vil du henge med oss senere?
Jeg kan ikke.
Medbarnevakten min og jeg må ha alenetid,
hvis hun har tid til meg.
Hun virker opptatt.
Her er nummeret mitt.
Meld meg om du ombestemmer deg.
Scott sa han skal på Burger Garden senere,
så hold øynene åpne.
-Det var den bikinishoppinga. -Vi burde nok droppe den.
Det er iskaldt uansett.
Ikke akkurat sol og moro.
Jeg inviterer min nye venn Alex og fetteren hans.
Vil Scott like dem?
Stacey, hvorfor står du på hodet for en helt gjennomsnittlig fyr
som du knapt kjenner?
-Beklager, Mary Anne, men du er ikke så… -Hva?
Så moden som deg?
Jeg er moden nok til å gjøre jobben jeg ble ansatt for.
Mary Anne hadde rett. Jeg hadde ikke vært en god barnevakt,
eller en god venn,
men Scott var verdt det.
Ikke sant?
Bilvask! Bilvask! Pappa får bilvask!
Mens Watson og Liz var på menysmakingen,
fikk Kristy det hun trodde var nok en god idé.
Hold barna opptatt og gjør småarbeid. Hva kunne gå galt?
-Har dere noen av de store svampene? -I garasjen.
Ikke gå inn i det lille rommet med blå dør.
Det er der pappa har alle hemmelighetene sine.
Andrew!
Andrew, kompis!
Nei!
Nei, det er stålull!
Det vil ripe lakken!
Nei!
-Har du prøvd å spise klokka? -Nei.
Det er tidkrevende.
Tok du den, Stacey?
Klokka viser tiden, og…
Blås i det.
Ser du etter noen?
Unnskyld, hva?
Hun ser etter en kjekk kjekkas,
høy, solbrun, som trøkker i seg burgere.
Jeg er kjekk og trøkker burgere.
Vi kan sette bilen i nøytral,
dytte den ut på veien og håpe at noen treffer den.
Vi sier at noen prøvde å stjele bilen, men de krasjet den og stakk.
Eller så kan du dytte den inn i garasjen.
Pappa kjører aldri denne bilen.
Den er gammel,
og færre enn 100 ble laget.
-Herregud, han er her. Hva gjør jeg? -Gi ham en gave.
Det er en god idé. Han ga meg en gave.
Hva? Nei, Stacey, jeg tullet.
Han ga deg en fløyte, ved et uhell.
Du er en gutt. Bli med meg.
Ser du hva jeg sliter med?
Jeg forstår det. Jeg var forelsket i en fyr på teaterleir,
og det ble verre da jeg spilte faren hans i The Fantasticks.
Hva med deg?
Hva med meg?
Har du vært forelsket?
Det er én fyr.
Logan.
Det er vel ikke kjærlighet, men når jeg ser ham, blir jeg gelé i beina.
Vi har knapt snakket sammen.
Mary Anne,
snakk med ham,
ellers vil du alltid lure på om han blir gelé i beina når han ser deg.
-Som gutt, er dette noe du vil ha? -Det kommer an på.
Som denne gutten, liker jeg bløtdyr?
Glem det.
Nei, det jeg mente å si er,
alt kan være spesielt hvis det kommer fra noen spesielle.
Herregud, der er han.
Hei, søta.
Selger du sjokolade?
Babe,
de er til deg.
Enda ei lita jente fra stranda som er forelsket i deg.
Nei, jeg...
De er…
Mine.
Takk for at du holdt dem, kjæresten min.
Beklager, jeg må gå.
En klok poet sa en gang:
Min mørke sjel er knust og vond nå.
Regn på stranda var det jeg håpet på.
Går det bra?
Jeg dummet meg fullstendig ut.
Som du sa jeg ville.
Hei, Byron, jeg trenger litt rom.
Skal vi fortelle henne det du sa?
-Du våger ikke! -Hva da?
-Byron er kjempefor… -Hold kjeft!
Alle sammen ut.
Byron, kom hit.
Det er ikke lov å dytte broren din, sant?
Jordan er et kjøtthue.
Men han har rett.
Jeg elsker deg.
Byron, jeg er altfor gammel for deg.
Men jeg syns du er fantastisk,
og verdsetter deg som en venn.
Det kan jeg leve med.
Klem?
Ved å reparere Byrons knuste hjerte,
leget jeg mitt eget også.
Hvor mye?
Men i Stoneybrook…
Bare for å male hjulbrønnen?
Nei, det må gjøres i hemmelighet og her,
for jeg kan ikke kjøre.
…var det noe som var for dyrt å fikse.
Vent, noen ringer fra et skjult nummer.
Kristy Thomas, president i Barnevaktklubben.
Hallo, Kristy.
Du tar visst ikke telefonen når jeg ringer.
Hva?
Aldri i livet.
Jeg får så mange robotoppringinger.
Jeg må gå. Ha det.
Ja, er det noe du vil fortelle meg om bilen min?
Jeg dyttet den inn i garasjen. Regn var på vei.
Og ripene på baksiden?
Karen sa du hadde hemmeligheter, så jeg gikk inn den blå døra,
ble fanget der inne, og de stålullet bilen din.
Og nå dreper du meg, og det blir hemmeligheten din,
og jeg er så lei meg.
Jeg skjønner. Karen er intens.
Men hør på meg. Jeg har ingen hemmeligheter.
Jeg er en normal person.
Jeg lover.
Mottatt.
Må vi si dette til mamma, eller…
Gud, nei.
Aldri i livet.
Takk.
Bare hyggelig.
Og jeg liker det nye rommet mitt.
Gjør du?
Vel, bra…
-En, to, tre. Heia oss! -Jeg kan stå!
Vår siste dag i Sea City, og jeg lot meg selv ha det gøy.
Jeg blåste i hvordan jeg så ut, eller om en gutt visste hvem jeg var.
Jeg visste det.
Vent her, jeg kommer straks.
Hei, søta.
Jeg kom for å gi deg noe.
Slippersen min?
Saken med kjærlighet er…
Jeg tror ikke jeg vet så mye om kjærlighet ennå.
Men én ting jeg vet er at de som fortjener din kjærlighet…
Se!
…er de som alltid har elsket deg.
"Beklager at jeg trakk inn i skallet mitt."Richard?
Lurer på hva den spiser.
Vi får finne ut av det.
De som fortjener din kjærlighet,
er de som står ved deg gjennom tykt og tynt.
Mary Anne, jeg skylder deg en unnskyldning.
Jeg lot deg i stikken
på alle mulige måter.
Jeg er lei for det.
Vet du hva som er rart?
Jeg syns du var så kul,
og da vi dro på tur var jeg redd
du skulle se hvilken følsom overreagerende dust jeg er.
Men nå innser jeg at vi er helt dust begge to.
Jeg har noe til deg.
Stacey McGill, det gjorde du ikke!
Herregud!
Jeg elsker den. Når hadde du tid til å gjøre dette?
Det er hemmelig.
Der røyk Airbnb-rangeringen.
Å så moro stranda var. Håper vi turen tilbake tar.
Hei, Byron.
Vil du sitte med meg?
Jeg tror jeg trenger litt rom.
Stacey?
Jeg skrev noe inni.
SKJELL
"Til Stacey, et veldig spesielt bløtdyr."
Det er sant. Den spesielle delen, ikke bløtdyrdelen.
Ha det, Toby.
-Snakk. -Jeg fikk mitt første kyss!
Hva? Herregud!
Hvordan skal vi få det til?
Han kan besøke Stoneybrook i ferier.
Kanskje han får dobbelt statsborgerskap.
-Jeg savner ham allerede. -Herregud.
Tekst: Cathrine Hvidsten Jenkins