EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
STACEYS DRENGEPROBLEMER
Det var første uge af påskeferien,
og Mary Anne og jeg skulle rejse til vores første babysitterjob i...
Sea City!
En uge, otte Pikes, to babysittere.
Tænk, at I tager afsted.
Og at din far tillader det.
Hvordan føler Richard omkring det?
Fint...
...alt taget i betragtning.
Han tillod kun badedragter,
som fik ham til at føle sig i kontrol igen.
Vi køber bikinier på fridagen.
-Så kan vi bonde. -Virkelig?
Ja.
Jeg er jaloux.
I skal på en glamourøs forretningsrejse, mens jeg dør af kedsomhed i Vermont.
Du er med Mimi.
Hun vil også kede sig.
Apropos kedeligt,
alt det om bryllup har gjort min mor til den mest kedelige person i verden.
"Fløjteglas eller champagneskåle? Roser eller orkidéer?"
Som at tale med et bryllups-magasin fra 1950'erne.
I det mindste er hun ikke besat af Tinder.
Sharon swiper alle til højre.
Hun kan ikke være alene.
Min far vil være hjemme og sårbar...
Jeg hører dig.
Spillet er i gang.
Projekt Forældrefælde...
...starter nu.
De håbede på, at deres forældre selv ville finde sammen,
men efter at have ventet længe, så tog de nu selv initiativ.
Okay, før alt det går i gang,
så lad os fastslå reglerne.
BSK-retningslinjerne.
Åh gud.
Ingen sms'en i pasningstiden.
Vi må ikke lade os distrahere.
Og være utroligt opmærksomme på at benytte solcreme.
Og vigtigst af alt…
Jeg kan slå pumpen fra, hvis jeg vil svømme.
Nej. Altså fint,
men vigtigst af alt…
Jeg vil savne jer.
Kristy, du får mig til at græde.
Venner.
Kom nu lige, det er kun en uge.
Fint.
Hvilket var hvor længe en køretur med otte uopdragne unger føltes som.
Men endelig, efter tre opkast-episoder,
og 650 millioner er-vi-der-snart,
ankom Mary Anne, Pikefamilien og jeg endelig til Sea City.
Pikes, giv lyd!
-Mallory! -Jordan.
Adam.
Byron.
Nicky, Margo og Claire.
Far, jeg er ikke Claire, jeg er Fido.
Vanessa, kom så.
Min mørke sjæl er knust og i smerte.
Jeg håber på stranden at knuse dit hjerte.
Hun er i en poesi-fase.
Nej!
Det er irriterende,
men vores børn skal gøre det, som gør dem lykkelige.
Imens, tilbage i Stoneybrook,
satte Dawn første del af en kompleks plan i gang.
Stadig ingen mord.
Sharon, hvilken dejlig overraskelse.
Richie.
Hej, skatter.
Jeg ringede bare for at sige, at du burde komme til middag.
Vi kan måske dele et glas vin?
Okay.
Med isterninger?
Ingen drikker vin med is i.
Dawn, giv mobilen tilbage.
Richard, kom nu, mand.
Giv kærligheden en chance.
Husker du, du var hendes lille skildpadde?
Hvad sagde...
Hvorfor... Har hun fortalt...
Jeg fandt hendes årbog og læste i den.
-Lad være. -Hun var så forelsket.
-Okay. -Nu er hun så ensom.
Jeg lægger på nu.
Nej, lad være.
Åh, nej.
Velkommen til det gule rum. Nok mit yndlingsværelse.
Man kan høre havet. Så romantisk.
Jeg er tæt ved i det lyserøde værelse.
Mallory, hjælp dine søstre med at skifte, og så tager vi på stranden.
Modtaget.
Du godeste.
Tænk, at de betaler os for at bo her.
Jeg ved det.
Det bliver den bedste tur i vores liv.
I mit liv.
Du har nok været mange glamourøse steder.
Ikke med en god ven.
Deirdre sagde, vi fik lørdagen fri.
Så vi skal shoppe bikinis og prøve pariserhjulet.
Og vi skal have t-shirts med print.
Et hundrede procent.
Mary Anne og jeg var officielt besat af Sea City og vores nye værelse.
Men Kristy…
Nå, hvad synes du?
Kristy havde svært ved at vænne sig til sit.
Det er...
...stort.
Stort, ja.
Stort.
Kristy, din mor og jeg prøver menuen til brylluppet på lørdag.
Kan du passe Karen og Andrew for os... For mig.
For os.
Ja.
Fedt! Mange tak...
Mange tak.
Nu kan du nyde pladsen.
Bare se det an.
Det er alt dit.
Farvel.
Jeg skal den vej.
Vores første fulde dag i Sea City. Mary Anne og jeg var et perfekt hold.
Mens hr. og fru Pike sov længe for første gang i 11 år,
så var vi lysvågne.
Stacey, se lige her!
Ja?
-Vi graver et hul til Kina. -Kan jeg hjælpe?
Nej, skrid, gylpe-hoved.
Adam, vær venlig mod Nicky.
Du bestemmer ikke over mig.
Sådan skal du ikke tale til Stacey!
Pike-børnene var vilde.
Bare vær søde at lade Nicky lege, okay?
Og pludselig...
...var jeg også.
-Mary Anne, jeg har set min mand. -Var mit tæppe ikke det?
Og vi er på job.
Vores øjne mødtes, og tiden stoppede.
Se ham lige!
Livredder, klokken tre.
Hvad så, min ven?
Stacey, den mand er alt for gammel.
Han er mindst 17.
Jeg må få hans opmærksomhed. Hvordan ser jeg ud?
Du ser og lyder vanvittig.
Få hans opmærksomhed? Vil du lade som om, du drukner?
Vil det virke?
Jeg taler med ham.
-Og ordnede det. -Ja.
Hey, jeg hedder Stacey.
Stacey McGill.
Fra Manhattan, men nu Stoneybrook.
Connecticut.
Jeg arbejder også her på stranden.
Så hvis du har brug for hjælp, så kald på moi.
"Kald på moi"?
Jeg skulle have foregivet at drukne.
Okay, cool.
-Jeg hedder Scott. -Yo, Scott.
Ingen sodavand.
-Tager du til butikken? -Ja.
Jeg må gå. Ses vi?
Ja. Selvfølgelig.
Du tabte den her.
Behold den.
Min gave til dig, søde.
Søde.
Et kælenavn og en romantisk gave.
Det var blot begyndelsen.
Jeg har sodavand.
Fedt. Tak.
Bro, kan jeg få en?
I det mindste får mågerne mad, ikke?
Kast det ikke på mig!
Venner!
Et sted i min drengeglade hjerne...
...vidste jeg, at Mary Anne stod for alt.
Men det her var skæbnen...
...og skæbnen venter for ingen babysitter.
Hvad tænker du på?
Hvor mange burgere jeg vil æde på Burger Garden.
Du godeste.
Du tager på Burger Garden? Det er vildt! Gæt, hvor jeg er?
Burger Garden!
Fedt, så ses vi der.
Jordan! Adam! Nicky!
Kom nu lige!
Du godeste.
Skal du graves fri, eller er det til Instagram?
Grav mig fri, tak.
Som I kan se, er jeg begravet,
da min påståede bedste ven og kollega har efterladt mig til mågerne,
mens hun prøver at gifte sig med en gammel livredder.
Undskyld, hej.
-Mary Anne. -Hej.
Jeg hedder Alex. Og det gør ingenting.
Jeg er lokal og har ikke tal på, hvor mange der skal graves fri.
Hvordan kan jeg takke jer?
Is? Hennatatoveringer?
En halvdød kælekrabbe?
Du er morsom.
Det siger folk, der knap kender mig.
Det er min fætter Toby. Han er på besøg fra Canada.
-Hej. -Vil du hænge ud senere?
Jeg kan ikke.
Min med-babysitter og jeg skal have et alvorsord,
hvis altså hun har tid.
Hun har travlt.
Du får mit nummer.
Ring, hvis du skifter mening.
Scott sagde, han tager på Burger Garden og æder burgere, så lad os holde øje.
Så ingen bikinishopping.
Det bør vi nok sætte til side. Det er alligevel hundekoldt.
Så ingen sjov i solen.
Jeg inviterer min nye ven Alex og hans fætter med.
Vil Scott lide dem?
Stacey.
Hvorfor ændrer du dig fuldstændig for den her gennemsnitlige fyr,
du knap nok kender?
-Jeg beklager Mary Anne, men du er ikke... -Hvad?
Så moden som dig?
Jeg er i det mindste moden nok til at udføre mit job.
Mary Anne havde ret. Jeg havde ikke været en god babysitter
eller en god ven,
men Scott var det værd.
Var han ikke?
Bilvask! Bilvask! Far får en bilvask!
Mens Watson og Liz prøvede menuer,
fik Kristy en af sine selverklærede super idéer.
Beskæftig børnene og lav pligter. Hvad kunne gå galt?
Har I en stor svamp?
I garagen.
Men gå ikke ind i rummet med den blå dør.
Der bevarer min far alle sine hemmeligheder.
Hej, Andrew!
Andrew, makker!
Nej.
Nej, nej, nej, det er ståluld!
I ridser malingen!
Nej!
Har I hørt om det sultne ur?
Nej.
Det gik tilbage for mere.
Fik du den, Stacey?
Tid måles i sekunder, og...
Bare lad være.
Ser du nogen, Stacey?
Undskyld, hvad?
Hun kigger efter en dødlækker fyr, høj, solbrun og som knuser burgere.
Jeg knuser burgere.
Vi kan skubbe den ud på vejen og håbe, at nogen kører ind i den,
og så siger vi til Watson, at nogle tyve stjal den og kørte galt.
Eller du kan skubbe den ind i garagen.
Far kører aldrig den bil alligevel.
Den er virkelig gammel,
og færre end 100 blev lavet.
Han er her. Hvad gør jeg?
Køb ham en gave.
Super idé. Han gav jo mig en gave.
Hvad? Det var for sjov, Stacey.
Han gav dig en fløjte ved et uheld.
Du er en dreng. Kom med.
-Kan du se, hvad jeg kæmper med? -Jeg forstår.
Jeg var lun på en fyr,
og tingene eskalerede, da jeg spillede hans far i The Fantasticks.
Hvad med dig?
Hvad med mig?
Har du været forelsket?
Der er en fyr.
Logan.
Ikke kærlighed,
men når jeg ser ham, føles mine ben som gele.
Men vi har knap snakket.
Mary Anne...
Tal med ham.
Ellers vil du leve dit liv og tænke på, om hans følelser er gengældt.
Kan du lide dette som dreng?
Det kommer an på meget. Er jeg interesseret i bløddyr?
Glem det.
Nej, jeg mente...
Alt kan være særligt, hvis det kommer fra en særlig person.
Åh gud, der er han.
Hej, søde.
Chokolade? Sælger du det?
Skat...
Jeg tror, det er til dig.
Endnu en pige, der er forelsket.
Nej, jeg...
De er…
Mine.
Tak for det, min dejlige kæreste.
Undskyld, jeg må gå.
Som en stor digter sagde:
Min mørke sjæl er knust og i smerte.
Jeg håbede på stranden at knuse dit hjerte.
Klarer du dig?
Jeg var totalt til grin.
Som du forudsagde.
Hej, Byron, lidt plads, tak.
Skal vi sige det, makker?
-Det gør du ikke! -Fortælle hvad?
-Byron har en meget stor... -Hold kæft.
Okay, alle ud.
Byron, kom her.
Du skal ikke skubbe din bror, vel?
Jordan er tarvelig.
Men han har ret.
Jeg elsker dig.
Byron, jeg er alt for gammel til dig.
Men jeg synes stadig, du er en fantastisk person,
og værdsat som en ven.
Det kan jeg leve med.
Kram?
Idet jeg helede Byrons hjerte, begyndte mit også at hele.
Hvor meget?
-Men i Stoneybrook... -For at male hjulophænget?
Nej, det skal gøres diskret og på stedet, for jeg kan ikke køre.
...var nogle ting for dyre at reparere.
Vent, jeg får et opkald fra et blokeret nummer.
Kristy Thomas, formand for Babysitter-Klubben.
Hej, Kristy.
Du ignorerer vist mine opkald.
Hvad?
Nej da.
Der er bare mange robotopkald.
Jeg må gå. Farvel.
Er der noget, du vil fortælle om min bil?
Den er i garagen. Det trak op til regn. Selv tak.
Og ridserne bag på?
Karen nævnte hemmeligheder, så jeg gik ind ad den blå dør
og blev fanget, og så brugte de ståluld på bilen.
Og nu dræber du mig, og det er så din hemmelighed,
og jeg undskylder virkelig.
Jeg forstår. Karen er svær.
Men hør nu her.
Jeg har ingen hemmeligheder.
Jeg er en normal person.
Det lover jeg.
Modtaget.
Og skal min mor vide alt det her, eller...
Gud, nej.
Absolut ikke.
Tak.
Det var så lidt.
Og... mit nye værelse er fedt.
Virkelig?
Jamen, godt...
En, to, tre. Kom så, team!
Jeg er den!
Vores sidste dag i Sea City, og jeg morede mig endelig.
Pyt med, hvordan jeg så ud, eller om en dreng kendte mig.
Jeg kendte mig selv.
Mary Anne, jeg er straks tilbage.
Hej, søde.
Jeg vil give dig noget.
Fandt du min flip-flop?
Sagen om kærlighed er...
Faktisk, så ved jeg vist ikke så meget om kærlighed endnu.
Men jeg ved én ting, og det er, at dem, der fortjener kærlighed...
Se lige!
...er dem, som altid har elsket dig.
"Beklager, jeg trak mig tilbage i min skal."
Richard?
Hvad mon den spiser?
Det må vi se.
Og dem, der får din kærlighed,
er dem, der er med dig i tykt og tyndt.
Mary Anne, jeg skylder en formel undskyldning.
Jeg lod dig i stikken på mange måder.
Undskyld.
Ved du, hvad der er sjovt?
Jeg har altid syntes, du var cool, og på turen var jeg bange for
at du ville se mig som den skrøbelige særling, som jeg er.
Men jeg har indset, at vi begge er store særlinge.
Jeg har købt noget til os.
Stacey McGill, det gjorde du ikke!
Du godeste!
Jeg elsker det. Hvornår fik du tid til at købe dem?
Hemmeligt.
Det var min Airbnb-bedømmelse.
Stranden var sjov.
Jeg håber, vi kommer igen.
Hej, Byron.
Vil du sidde hos mig?
Jeg tror... Jeg tror, jeg har brug for plads.
Stacey?
Jeg skrev noget indeni.
KONKYLIER
"Til Stacey, et særligt bløddyr."
Det er sandt.
Særlig-delen, ikke bløddyret.
Farvel, Toby.
Fortæl.
Mit første kys!
Hvad? Du godeste!
Hvad mon der sker nu?
Måske kan han besøge Stoneybrook i ferien.
Måske får han dobbelt statsborgerskab.
-Jeg savner ham allerede. -Åh gud.
Tekster af: Niels M. R. Jensen