EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
POJKTOKIGA STACEY
Det var första veckan på vårlovet och Mary Anne och jag skulle åka
till vårt första barnvaktsjobb utanför stan, i...
...Sea City!
En vecka, åtta barn, två barnvakter.
Otroligt att ni ska åka.
Otroligt att du får för din pappa.
Ja, hur tar Richard det?
Ganska bra…
...trots allt. Han lät mig bara ta hela baddräkter,
vilket gav honom känslan av att han har kontroll.
Vi köper en bikini när vi är lediga. Det blir kul.
-Verkligen? -Ja.
Jag är avundsjuk.
Ni får åka på en glamorös affärsresa medan jag dör av tristess i Vermont.
Du får vara med Mimi.
Hon blir också uttråkad.
På tal om tristess så har bröllopet
förvandlat min mamma till den tråkigaste som finns.
"Champagneglas eller tefat? Rosor eller orkidéer?"
Det är som att prata med ett bröllopsmagasin från 1950-talet.
Men hon är inte besatt av att dejta på Tinder.
Sharon svajpar höger på alla.
Hon kan inte lämnas ensam.
Min pappa är hemma och sårbar...
Nu vet jag.
Spelet kan börja.
Projekt Föräldrafällan...
...startar nu.
Mary Anne och Dawn hoppades att deras föräldrar skulle dejta igen,
men när inget hände tog de till en mer aktiv taktik.
Okej, innan vi går in på allt det, måste vi fastställa några regler.
BVK:s uppförandekod.
Jösses.
Inga sms när vi sitter barnvakt. Vi kan inte tillåta oss bli distraherade!
Och var supernoga med att lägga på solkräm.
Och viktigast av allt...
Ingen fara, jag kan ta bort insulinpumpen för att bada.
Nej. Jag menar, bra...
Men viktigast av allt…
Jag kommer att sakna er.
Kristy, du får mig att gråta.
Tjejer...
Kom igen, vi är bara borta en vecka.
Okej.
Det var ungefär så lång en bilresa med åtta barn utan gränser kändes.
Men till slut, efter tre kräkpauser och 650 miljoner "är vi framme snart?"
kom Mary Anne, Pike-familjen och jag till Sea City.
Alla Pike, låt höra!
-Mallory! -Jordan.
Adam.
Byron.
Nicky, Margo och Claire.
Pappa, jag är inte Claire, jag är Fido.
Vanessa, kom nu.
Min mörka själ är trasig och smärtar.
Jag hoppas att på stranden det regnar.
-Hon går igenom en poesifas. -Inte alls!
Det är jobbigt, men vi uppmuntrar våra barn att följa sin övertygelse.
Samtidigt, i Stoneybrook, genomförde Dawn steg ett i en flerstegsplan.
Fortfarande inga mord....
Sharon, vilken trevlig överraskning.
Richie. Hej, älskling.
Jag ringer för att bjuda hem dig på middag.
Vi kan kanske dela på en flaska vin?
Okej.
Med is?
Ingen dricker vin med is.
-Dawn, ge din mamma hennes telefon. -Richard, kom igen.
Ge kärleken en chans. Minns du när du var hennes lilla sköldpadda?
Vad sa du... Varför... Har hon sagt...
Nej, jag läste det i hennes årsbok.
-Gör inte det. -Hon var så kär.
-Okej. -Nu är hon så ensam.
-Jag lägger på nu. -Nej, gör inte...
Åh, nej.
Det här är gula rummet. Det är det bästa sovrummet. Man hör havet.
Det är romantiskt.
Jag är i det rosa rummet om ni behöver nåt.
Du kan väl hjälpa dina systrar att byta om så går vi ner till stranden?
Ja visst.
Åh, Gud. Kan du fatta att de betalar oss för att vi ska vara här?
Nej.
Det blir den bästa resan i våra liv.
För mig. Du har säkert varit på en miljon glamorösa ställen.
Inte med en bästis.
Deirdre sa att vi är lediga lördag kväll.
Så vi måste köpa bikini och åka pariserhjul.
Och t-tröjor målade med airbrush.
Helt klart.
Mary Anne och jag var galna i Sea City och vårt nya rum.
Men Kristy…
Nå... Vad tycker du?
Kristy hade svårt att vänja sig vid sitt.
Det är…
...stort.
Stort, ja. Stort.
Din mamma och jag ska provsmaka bröllopsmenyn på lördag.
Kan du passa Karen och Andrew åt oss... Åt mig?Nej, åt oss?
Visst.
Toppen! Tack, så...
Tack så mycket.
Okej, jag låter dig ta in utrymmet. Känn in det.
Det är ditt.
Hej då.
Jag ska dit.
Vår första hela dag i Sea City. Mary Anne och jag var ett perfekt team.
Paret Pike tog sovmorgon för första gången på 11 år, men vi var fullt vakna.
Stacey, kom och kolla!
Ja?
-Vi gräver ett hål till Kina. -Får jag också?
Nej, försvinn, spyskalle.
Adam, var snäll mot Nicky.
Håll tyst, du är inte vår mamma.
Prata inte med Stacey så där!
De hade tappat kontrollen.
Var snälla och låt Nicky leka med er.
Och plötsligt...
...hade jag det också.
-Jag såg precis min man. -Jag trodde min matta var din man.
Och vi jobbar.
Våra ögon möttes och tiden stannade.
Titta på honom! Livvakt, klockan tre.
Läget?
Stacey, den mannen är för gammal för dig. Han är minst 17.
Jag måste få honom att se mig. Hur ser jag ut?
Du ser ut och låter galen.
Få honom att se dig? Ska du låtsas drunkna?
Funkar det, tror du?
Jag pratar med honom.
-...och fixade det. -Ja.
Hej, jag heter Stacey.
Stacey McGill.
Tidigare på Manhattan, nu i Stoneybrook, Connecticut.
Jag jobbar också här på stranden.
Så om du behöver hjälp, hojta på moi.
"Hojta på moi"? Jag borde kanske ha låtsats drunkna.
Okej, coolt. Jag heter Scott.
Du, Scott. Läsken är nästan slut.
-Kan du gå och köpa? -Visst.
-Jag måste gå. Vi ses. -Ja. Visst.
-Du tappade den här. -Behåll den. Du får den, sötnos.
Sötnos. Ett smeknamn och en romantisk present.
Det här var bara början.
-Jag tog med läsk. -Härligt. Tack, tjejen.
Släng hit en.
Vi matar ju fiskmåsarna också, eller hur?
Sluta kasta på mig!
Hörni!
Nånstans i min pojktokiga hjärna visste jag
att jag inte borde lämna Mary Anne ensam.
Men det här var ödet...
...och ödet väntar inte på en barnvakt.
Vad tänker du på?
Alla burgare jag ska klämma i mig på Burger Garden.
Åh, Gud.
Ska du till Burger Garden? Vad sjukt! Gissa vart jag ska?
Burger Garden!
Grymt. Då ses vi där.
Jordan! Adam! Nicky!
Kom igen!
Herregud.
Vill du att vi gräver fram dig eller är det för insta?
Gräv fram mig, tack.
Som ni ser har jag nått botten
för en av mina förmodade bästa vänner och barnvaktskollegor
lämnade mig som mat till fiskmåsarna
medan hon vill gifta sig med en lastgammal livvakt.
Förlåt. Hej.
-Mary Anne. -Hej.
Jag heter Alex. Och be inte om ursäkt.
Jag bor här och du anar inte
hur många jag har grävt upp på den här stranden.
Hur kan jag tacka er? Glass? Hennatatueringar?
En halvdöd krabba?
Du är kul.
Folk som inte känner mig säger alltid det.
Det här är min kusin Toby. Han är från Kanada.
-Hej. -Vill du hänga med oss senare?
Jag kan inte.
Min barnvaktskollega och jag har saker att göra,
om hon har tid för mig.
Ser inte så ut.
Du får mitt nummer. Messa om du ändrar dig.
Scott sa att han ska gå till Burger Garden sen,
så vi måste hålla utkik.
Så det blir ingen bikini.
Vi får skjuta upp shoppandet. Det är iskallt, hur som helst.
Det blev inget skoj i solen.
Min nya vän Alex och hans kusin kan följa med oss.
Gillar Scott dem, tror du?
Varför vänder du in och ut på dig själv för en medelmåtta du knappt känner?
-Jag är ledsen, men du är inte lika... -Vadå?
Lika mogen som du?
Jag är mogen nog att göra jobbet jag tagit på mig.
Mary Anne hade rätt. Jag hade inte varit en bra barnvakt...
...eller en bra vän.
Men Scott var värd det.
Visst?
Biltvätt! Pappa får en biltvätt!
Medan Watson och Liz var på provsmakning
hade Kristy fått ännu en bra idé, tyckte hon själv.
Sysselsätta barnen och få jobb utfört. Vad kan gå fel?
-Har ni några stora svampar? -I garaget.
Men gå inte in i rummet med den blå dörren.
Pappa gömmer saker där.
Hallå, Andrew!
Andrew!
Nej.
Nej, det är stålull! Ni skrapar lacken!
Nej!
-Vad kallar man en utsvulten klocka? -Vet inte.
Urhungrig.
Förstod du, Stacey?
Ur betyder också klocka, och…
Bry dig inte.
Letar du efter nån?
Ursäkta?
Hon letar efter en lång och solbränd snygging som smäller i sig hamburgare.
Jag är snygg och smäller burgare.
Vi kan lägga växeln i friläge och putta ut bilen på vägen
så att nån kör in i den och när Watson kommer
säger vi att nån försökte stjäla den men krockade och flydde.
Eller så kan du putta in den i garaget.
Pappa kör den nästan aldrig. Den är jättegammal...
...och det finns inte ens 100 likadana.
-Där är han! Vad ska jag göra? -Ge honom en present.
Vilken bra idé. Han gav ju mig en present.
Va? Nej, det var ett skämt. Han gav dig en visselpipa. Av misstag.
Du är en kille. Kom.
-Förstår du hur jag har det? -Ja, det gör jag.
Jag var kär i en kille på ett teaterläger
och det var svårt att spela hans far i The Fantasticks.
Du då?
Vadå?
Har du varit kär?
Det finns en kille.
Logan.
Det är kanske inte kärlek, men när jag ser honom känns mina ben som gelé.
Vi har knappt pratat.
Mary Anne,
prata med honom. Annars kommer du alltid att undra
om hans ben känns som gelé när han ser dig.
-Du är kille, så gillar du den här? -Det beror på.
Är den här killen intresserad av mollusker?
Glöm det.
Nej, vad jag ville säga är att...
...allt är speciellt om det kommer från nån speciell.
Herregud, där är han.
Hej, sötnos.
Vad gör du med chokladen? Säljer?
Älskling...
...de är nog till dig.
En tjej till som är kär i dig.
Nej, jag...
De är...
...mina.
Tack för att du höll dem åt mig, älskling.
Förlåt, jag måste gå.
Som en klok poet en gång sa:
Min mörka själ är trasig och smärtar.
Jag hoppas att på stranden det regnar.
Hur mår du?
Jag gjorde bort mig totalt.
Precis som du sa.
Byron, jag behöver vara för mig själv.
Ska vi berätta vad du sa?
-Du skulle bara våga! -Vadå?
-Byron är jätte... -Sluta!
Ut med er allihop.
Byron, kom hit.
Du får inte knuffa din bror.
Jordan är ett dumhuvud.
Men han har rätt.
Jag älskar dig.
Jag är alldeles för gammal för dig.
Men jag tycker att du är en underbar person och en värdefull vän.
Det kan jag ta.
Kram?
När jag läkte Byrons brustna hjärta började mitt också tillfriskna.
Hur mycket?
Men i Stoneybrook…
Bara för att måla hjulhuset?
Nej, det måste göras i hemlighet här, för jag kan inte köra.
...var vissa saker helt enkelt för dyra att fixa.
Vänta, nån ringer från ett blockerat nummer.
Kristy Thomas, ordförande för Barnvaktsklubben.
Hej, Kristy.
Du verkar strunta i mina samtal.
Va? Inte alls. Jag får bara så många robotsamtal.
-Jag måste gå. Hej då. -Har du nåt att säga om min bil?
Jag puttade in den i garaget. Det ska regna.
Och reporna över hela bakdelen?
Karen sa att du gömde saker i rummet med den blå dörren
men jag blev inlåst och de använde stålull på bilen.
Nu mördar du mig och gömmer kroppen i rummet
och jag är så ledsen.
Jag förstår. Karen är svår. Men lyssna på mig.
Jag gömmer ingenting. Okej? Jag är en vanlig människa.
Jag lovar.
Uppfattat.
Måste vi berätta det här för mamma, eller…
Gud, nej. Aldrig i livet.
Tack.
Ingen orsak.
Och... jag gillar verkligen mitt nya rum.
Gör du?
Jaha, bra..
Ett, två, tre. Kom igen!
Det är jag!
Det var sista dan och jag lät äntligen mig själv ha kul.
Jag struntade i om en kille visste vem jag var. Jag visste vem jag var.
Jag är strax tillbaka.
Hej, sötnos.
Jag vill ge tillbaka en sak.
Hittat min flip-flop?
Grejen med kärlek är...
Jag vet nog inte så mycket om kärlek än.
Men jag vet att de som förtjänar din kärlek...
Titta!
...är de som alltid har älskat dig.
"Förlåt att jag gick in i mitt skal igen." Richard?
Jag undrar vad den äter.
Vi får ta reda på det.
Och de som förtjänar din kärlek är de som står vid din sida i alla väder.
Mary Anne, jag är skyldig dig en ursäkt.
Jag lämnade dig i sticket, och inte bara en gång.
Jag är jätteledsen.
Vet du vad?
Du har alltid varit så cool att jag var livrädd för den här resan,
att du skulle se vilken känslig, överreagerande fåntratt jag är.
Men nu vet jag att vi är stora fåntrattar båda två.
Jag har nåt åt oss.
Stacey McGill, det är inte sant!
Herregud!
Jag älskar den. När hann du göra det?
Det är hemligt.
Där ryker min Airbnb-rankning.
Stranden var en lisa. Det får inte vara min sista resa.
Hej, Byron. Vill du sitta bredvid mig igen?
Jag tror att jag behöver lite utrymme.
Stacey?
Jag skrev nåt i den.
SNÄCKOR
"Till Stacey, en väldigt speciell mollusk."
Det är sant. Att du är speciell, inte en mollusk.
Hej då, Toby.
-Berätta. -Jag fick min första kyss!
Va? Åh, Gud!
Vad kommer att hända mellan oss? Han kan komma till Stoneybrook på lovet.
Han kan få dubbelt medborgarskap. Jag saknar honom redan.
Åh, Gud.
Undertexter: Janica Lundholm