EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
CLAUDIA OCH ELAKA JANINE
Buddhisterna säger:
"Att minnas fel är som att bära en börda i sinnet."Så sant.
Mary Anne är inte hemma.
Vi kom för att träffa dig.
Toppen.
Vi ångrar vad som hände med tapeten härom veckan.
Jag med.
Ni ville vara snälla mot Mary Anne och jag är ledsen för min reaktion.
Vi hoppades att du skulle säga det.
För vi kom för att föreslå ett kreativt samarbete!
Har du hört talas om Queer Eye?
Själv... Nej.
-De är väl inte här? -Nej, men vi är Dunder-duon!
Jag älskar det.
Vi tänkte att vi kunde göra om Mary Annes rum igen.
Richard var ingen elak person. Han behövde bara övertalas.
Snälla?
-Jag vet inte... Okej. -Är det sant?
-Hurra! Du ångrar det inte. -Vi lovar.
Så A eller B?
Jag fokuserade på rummet,
medan Stacey försökte få Richard att hitta sin egen stil.
För vadå?
Och det stora arbetet började.
Är inte det här hipp?
-Vi provar lite lim. -Lim?
-Okej. -Jag borstar bara lite.
-Okej... -Bara en gång.
Det doftar gott. Lukta. Ja.
Jag menar...
-Japp. -Jag...
Jag vill nog läsa etiketten först.
Beredda? Tre, två, ett!
-Herregud! -Vilken matta!
Den här mattan är min man!
Jag älskar det lila. Det är så...
Poppigt...
...men kungligt.
Precis!
Rummet ser ut som ett av min mammas säljobjekt.
Det är en komplimang.
Jag skiljer mig från mattan och gifter mig med kudden!
Mary Anne...
Vad tycker du?
Det är väldigt lila...
...men fint.
Det visar vad man kan uppnå om man har en konstnärlig vision.
På tal om vilket...
Precis före vårlovet valde fröken Johanssen mig att delta som konstnär
i östra Connecticuts konstutställning.
Och eftersom jag är ett romantiskt geni
bad jag Trevor Sandbourne hjälpa mig att välja vad jag skulle ställa ut.
-Tootsie Roll Pop är väldigt övertygande. -Tack.
Jag borde inte berätta det, men en av domarna
ansvarar för sommarkursen på konstskolan i New Haven.
Om ni inte vet det, så är New Haven vad fint folk kallar Yale.
Trevor pratade...
...om landets mest framstående konstskola.
Allvarligt?
De brukar inte ta in yngre elever, men...
...de gör undantag.
Paola skulle nog gilla de här.
Är triptyken en hyllning till popkonsten?
Eller känner du att du har nåt nytt att säga om amerikansk konsumism?
Det här är min syster Janine.
Hon kläcktes ur en rymdkapsel som vi hittade i komposten.
Hon har svårt att anpassa sig till jordelivet.
Ursäkta?
Jag kom eftersom våra föräldrar bad mig kontrollera
att du har gjort din historieläxa om andra världskriget
innan de återvänder från bion.
Jag ska nog gå hem nu.
Janine är en livsförstörare. Hon bokstavligen förstör liv.
Ännu värre, efter middagen
ville Mimi att vi skulle spela Janines favoritspel.
Jag kan avstå från min tur nästa gång för att ge er...
...en chans?
Mimi, mår du bra?
Jag är bara trött.
Claudia, gör din tur.
Lila. Det är konst.
"Konstnären Georges Seurat är känd för att ha utvecklat
vilken minimalistiskt inriktad målningsteknik?"
Ursäkta?
Det borde vara lätt. Konst är det ämne som du borde behärska.
Först förödmjukar du mig inför Trevor…
-Vem är Trevor? -...och nu hånar du mig
för att jag inte kan svara i ditt fåniga spel!
Jag hånade dig inte.
Jag uttryckte min förvåning över dina bristfälliga konstkunskaper.
Man väljer inte att bli konstnär, man föds till det!
Konst handlar inte om fåniga fakta.
Den handlar om känslor, men vet du ens vad det är?
-Har du några känslor alls? -Claudia, nu räcker det!
-Mimi, jag... -Jag går och lägger mig en stund.
Det är ditt fel.
Vilket då?
Att Mimi är upprörd.
Mimi!
Är ni Makiko Yamamotos anhöriga?
Mimi. Jag är hennes dotter, Kimiko Kishi.
Din mors tillstånd är stabilt.
Tack och lov.
Men vi vill behålla henne för observation.
Hon fick en allvarlig stroke.
-Hemorragisk eller ischemisk? -Ischemisk.
Begränsat blodflöde till hjärnan.
-Förväntat i hennes ålder. -Du verkar veta mycket om det.
Vaskulär neurologi är en av mina passioner.
Hur mår hon?
Stroken drabbade hjärnans vänstra sida så hennes tal kommer att påverkas.
-Kan Mimi inte prata? -Vi vet inte än.
Det sker mirakel. Vi vet mer under de följande 48 timmarna.
-Får vi träffa henne? -Visst.
Tyvärr är barn under 14 år inte tillåtna på intensivavdelningen.
Gå ni. Jag stannar här.
Vi ses lite senare.
En person i min familj hade stannat hos mig, men hon var inte här.
Jag pratade med tjejerna och vi tar alla dina jobb de närmaste veckorna
men ger dig pengarna.
Jag vill bara att allt är så normalt som möjligt. Mimi klarar sig.
Jag är inte så säker.
Vad vill du?
Bara frånta dig idén att Mimi återhämtar sig snabbt och eller fullständigt.
Att hon inte blir bra?
Mimi är 83 år. Sannolikheten är låg. Vi ska inte lura oss själva.
Du tror att jag inte vet, och att Mimi tänker ge upp
men du har fel. Det är därför hon älskar mig mer än dig.
Jag pratade inte mer med henne den dan.
Det behövs mer tom yta för att inte förvirra domarna.
Jag öppnar.
Hej, raring. Dina föräldrar bad mig titta till dig
när de är på sjukhuset. Jag har pizza.
Tack, vad snällt.
Vi är också här. Ingen bad oss, men vi tog med oss mat.
Jag är så glad att ni är här.
Vilken slags mat?
Nyttig. Vilken slags pizza?
-Hej, Claud. -Hej, Kristy.
-Hej. -Hon klarar sig väl?
Absolut.
Hej.
Jag stannar och äter.
-Herregud. -Stacey!
Vadå?
Eftersom Stacey var här messade Mary Anne Dawn också.
-Åh, nej! -Det var kul.
En stor, lycklig familj.
Mer eller mindre.
Sam!
-Jag gillar din. -Tack.
Jag är klar.
-Är det en mixer? -Det är vad jag ritar bäst.
För inget säger "Krya på dig" som en mixer.
Jag tycker att den är cool.
Jag ska ha en över hela väggen när vi har flyttat in hos Watson.
Ser du fram emot det?
Kristy är rädd att om mamma inte oroar sig över pengar hela tiden
slutar hon vara feminist.
Så vi bor hellre trångt och tar stora collegelån än kompromissar lite
och låter mamma gifta sig med en kille som älskar henne.
-Visst, Kristy? -När du uttrycker det så där…
Det är gjutjärn. Jag tar den.
Jag gör det för hand.
Det var snällt att ta med mat.
Familjen har alltid varit snäll mot oss. Särskilt Mimi.
Synd att du och Sharon slutat träffas.
Tjejprat.
Jag antar att det var oundvikligt.
Hon är trots allt rar och avslappnad...
...medan jag...
...stoppar in skjortan för hårt.
Tjejer pratar.
Du är fin i håret.
Det är lera.
Gillar du ditt nya rum?
Ja, helt klart… Jag bara...
Jag vet inte.
Jag måste nog bara vänja mig.
Det låter vettigt.
Claudia, din mamma ringde från sjukhuset.
Mimi har vaknat.
-Har hon? -Åh, Claudia...
Jag visste det. Jag visste att min Mimi skulle klara sig.
Hon har öppnat ögonen och kan höra oss.
Hon talar inte mycket, men hon försöker.
Hon är där inne.
Du kan gå in en stund.
Seså.
Mimi. Det är jag. Claudia.
Tur att de flyttade dig så att jag kan besöka dig.
Vi har gjort krya på dig-kort. Alla tjejer och Sam.
Han ritade en mixer.
Mår du bra?
Konstutställningen är i morgon. Östra Connecticuts skolutställning.
Vi kanske kan smyga ut dig i en rullstol nån timme.
Jag kan göra en förklädnad med stora solglasögon och en peruk.
Va, Mimi? Jag...
Per... Persika!
-En persika? -Nej, persika, nej.
-Var? Var? -Lugna dig, det är okej.
Nej, inget hus! Ingen häst!
-Mimi! -Hon är upprörd. Hon behöver vila.
Jag hade aldrig sett henne så här. Jag hade aldrig sett nån så här.
Jag lärde mig rita innan jag kunde läsa.
Bilder har alltid hjälpt mig att förstå världen.
De kunde kanske hjälpa mig förstå Mimi.
Kanske inte.
Det var svårt att inte tänka på Mimi.
Men jag hade konstutställningen.
De är så bra att jag nästan glömmer att raffinerat socker är gift.
De ser ut som nåt verkligt, inte bara klotter som man inte kan tyda.
Ordet du letar efter är nog "abstrakt".
Jag gillar vad jag vill.
De är här.
Paola är hon i glasögon. Hon som jag berättade om.
-Lycka till, Claud. -Lycka till.
Lycka till. Jag vet att du kommer att vinna.
Mimi blir så stolt.
Hej.
-Vad gör du här? -Min syster ställer ut keramik.
Gillar du den här?
Va, den här?
Vad är det?
Jösses.
Jag...
Jag tror att det är en korg med ägg.
Ägg.
Hej då.
Du pratade.
Du gör framsteg.
Varför är jag så här?
Nytt hår, nya kläder, nytt rum och ändå…
Man blir inte Stacey över en natt.
Mary Anne, får jag fråga dig en sak?
Tycker du om ditt nya rum?
Ja...
...i teorin.
Jag vet inte. Det kanske inte känns som...
...hemma.
Vi kan kanske göra nåt åt det.
Ja, du kanske inte var beredd att göra dig av med vissa saker.
Skuggningen på den blev bra.
Vad var ditt motiv bakom de här bilderna?
Låt mig säga så här i stället: Vad hoppas du att bilden kommunicerar?
Det är...
...en hyllning till popkonsten om...
...amerikansk konsumism.
Hur menar du?
Jag tyckte att det var coolt med de där små rynkorna.
Du är en mycket skicklig tecknare.
Men om du väljer att vara en konstnär, måste du fråga dig själv varför.
Varför det här?
Varför nu?
Varför du?
Vilka bilder vill du att världen ser?
Om jag "väljer" att vara konstnär? Menade hon att jag borde sluta?
Mår du bättre idag, Mimi?
-Här. -Vad gör du?
Försöker hjälpa Mimi.
Patienter med afasi, det vill säga talsvårigheter, som Mimi,
reagerar ofta bättre på bilder.
Om du ritar kanske det blir lättare för Mimi att tala.
Ja, för jag är en skicklig tecknare.
Okej.
Mimi, vad kan jag rita så att du blir dig själv igen?
En fjäril?
En tekanna?
Ett garnnystan?
Persika.
Nej.
Jag vet att du hatar persikor.
Häst.
Hus.
Nej, kodomo, nej!
-Jag förstår inte vad du menar... -Mimi...
Pratar du om Manzanar?
Ja, Manzanar.
Jag minns Manzanar.
Du har berättat om det.
Hela mitt liv har jag vetat två saker säkert:
att jag är konstnär och att Mimi förstår mig.
Nu visste jag ingenting längre.
Jag trodde jag var fri
men han drar in mig igen.
Det är ögonen.
-De jagar dig. -Det kanske är en horrokrux.
En persons själ är fast där inne och ropar på mig.
Du kan ha rätt.
Är det du, Mary Anne?
Det är min mamma.
Hon sover.
Mamma och pappa är här om 20 minuter.
Förstod du vad vi sa?
Jag pratar ju inte japanska.
-Du kunde ha lärt dig. -Varför då?
Mamma och pappa gör det inte och Mimi är född här.
Hon talade japanska som barn hemma.
Det är hennes modersmål.
Ibland efter en hjärnskada blir de äldsta minnena lättast att komma ihåg.
Det är därför hon minns Manzanar.
-Vad är Manzanar? -Vet du verkligen inte?
-Är det ett påhittat ställe, som Narnia? -Det var ett interneringsläger.
Mimi och hennes familj var där i tre år, från när hon var fem.
Under andra världskriget sågs japanskamerikaner, amerikanska medborgare,
som fiender av USA.
Regeringen tog dem från deras hem och satte dem i fångläger,
bara för att de var japaner.
Jag känner till interneringen. Men inte att Mimi råkade ut för det.
Hon pratar bara om det om man frågar.
Jag frågade en gång.
Var det hemskt?
När de arresterades...
...var lägren inte färdiga.
Så de sov i stall på en kapplöpningsbana i månader.
Häst…
...hus.
De tvingades ha ett nummer på jackan i lägret.
Maten var hemsk.
Rutten, djupfryst... Wienerkorv och konserverad frukt.
Persikor.
Det fanns taggtråd...
...beväpnade vakter.
Ingen visste när det skulle vara över.
Så Mimi är fast i sina värsta minnen?
Jag vet att det låter konstigt, men det är ett bra tecken.
Hon är på väg att hitta sig själv...
...och tillbaka till oss igen.
Till dig.
Jag fattar inte hur man kan göra så mot en familj.
Eller att de fortfarande gör det.
Det förflutna är aldrig dött. Det är inte ens förflutet.
Jag trodde att det också var buddhistiskt,
men Janine sa att det var nån William Faulkner.
Jag gillar det, för det förflutna, både det bra och det dåliga...
...finns alltid med oss.
Vi måste förstå var vi har varit för att veta vart vi ska.
Och vilka bilder vi vill visa för världen.
-Du är hemma! -Vi är så glada att se dig.
Jag stickade en filt men garnet tog slut så det blev en halsduk.
Tack.
-Vacker. -Hej, Mimi.
Skönt att du är bättre.
-Är du okej, Mimi? -Jag... Te.
Säg när det är klart, så tar jag upp det.
Hon verkar må bra.
Ja. Det gör hon.
Claudia...
-Var... -Telefonen.
-Va? -Telefonen.
Telefonen!
Barnvaktsklubben, det här är Kristy Thomas.
Hej, fru Pike.
Sea City?
Menar du allvar?
-Vi måste fråga. -Herregud.
Alla åtta?
Sitta barnvakt en hel vecka?
Undertexter: Janica Lundholm