EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
DAWN OCH DEN OMÖJLIGA TRION
Normala mammor väntar uppe när deras dotter är ute på sin första dejt.
Normala mammor packar också upp lådor
inom ett år efter att ha flyttat till en ny stad.
Min mamma är allt annat än normal.
Det var fantastiskt.
Hej, älskling.
-Hej, hur var det? -Han var så trevlig.
Lagar du mat?
Det doftar ljuvligt. Låt mig.
Okej.
Jag är så glad.
Jag med! Ett före detta high school-par som återförenas.
Det är som Romeo och Julia,
om Romeo hade växt upp, pluggat juridik och återförenats med Julia i medelåldern.
Får vi likadana brudtärneklänningar?
Kanske, men jag pratade faktiskt om klubbens möte.
Jaha.
Tack för att jag får komma. Det känns bra att bli en del av nåt igen.
Är det okej för Kristy?
Jag har inte sagt nåt.
Men Mary Anne!
Det är perfekt tajming. Det är nytt år. Alla är tillbaka från lovet.
Handla först och be om ursäkt sen.
Men hon är så konstig mot mig.
Hon blir arg och sen blir jag aldrig medlem i BVK.
Hon behöver bara lära känna dig. Hon är sån.
Du får se.
Som ordförande ska jag godkänna alla gäster.
Det står i stadgarna.
-Har vi stadgar nu? -Ja, i klubbreglerna jag skrev på lovet.
Kollar du dina mejl?
Jag tog med Dawn idag för att hon är en vän och en bra barnvakt.
Det var lugnt under lovet men nu är våra kunder tillbaka.
Vi behöver en ny barnvakt om vi ska hinna med.
Som den senaste nya tjejen i stan är jag glad att ha Dawn här.
Och de där stadgarna...
Nämner de mer jobb till folk som spenderat för mycket på julklappar/nya ridstövlar?
Samma här. Jag har lagt undan en rulle handtillverkat washi-papper.
På tal om shopping...
...så har jag nyheter.
Min pappa låter mig göra om mitt rum!
Ja! Nytt år, en ny Mary Anne!
Inget stort.
Jag har sparat lite barnvaktspengar så jag får köpa nya saker.
Några nya kuddar kanske... En cool ny lampa?
Kul. Vi kollar lite.
Jag öppnar Pinterest. Jag har boards kvar från när vi flyttade,
sorterade efter färg.
Marinblått är fint.
Och döljer smuts.
Vad tror du om ett tema? Nåt personligt du gillar?
-Ja. -Broadway-shower.
Eller textilier.
Vadå, som garn?
Tack och lov.
Hallå, Barnvaktsklubben.
Hej, Natalie.
Ja, jag ska höra.
Minns ni att jag sa att jag behöver jobb? Får jag ta nästa i stället?
Ja, jag är pank, men inte så pank att jag sitter barnvakt åt Barretts.
Vad är det med dem?
De tre ungarna är oregerliga, och mamman är nyskild och bindgalen.
Det låter lite nedsättande.
Ursäkta?
Jag menar, nyskild? Mamma med tre barn?
Inte konstigt att hon mår dåligt.
Då kan ju du ta jobbet.
Är jag med i klubben då?
Kanske, på prov. Vi får se hur hon klarar sig...
Sen tar vi ett beslut.
Så om hon klarar det, vilket hon gör, är hon med?
Och om hon misslyckas,
anlitar inte Natalie oss igen. En vinn-vinn-situation.
Lycka till, och glöm inte att vi varnade dig.
Hej, Natalie.
Kristy skrämmer inte mig.
Jag är lugn, men backar inte från en utmaning.
Och vad det gäller att hantera en oorganiserad mamma,
har jag haft världens bästa lärare.
Jag känner närvaron av en polenta-ande med en risottokropp.
Varje gång du pratar om matens ande äter vi inte förrän kl. 22.
Här. Ta nåt att äta.
Ursäkta, jag letar efter amarant och...
-Herr Thompson? -Lilla Sharon, är det du?
Det här händer överallt i Stoneybrook. Det är som om hon aldrig flyttade.
Jag, å andra sidan,
väntar på ett tecken från universum på att jag hör hemma här.
Hej! Det var länge sen!
Vad gör du här?
Middagshandlar.
Vi också.
-Hej. -Hej.
Richie!
Hej.
Sharon.
Du är här, där jag är.
I affären, i butiken.
Vi handlar...
...mat till middag.
Vill ni...äta middag hos oss ikväll?
Ja, gärna.
De har ingen amarant.
Ingen amarant? Vad vill de att vi gör, svälter?
Typ, hallå?!
"Vi anropar alla kunder. Sluta leta efter amarant. Den är slut." Va?
Eller hur? Ja.
Två saker.
Ett: Vuxna flörtar genom att prata om antika korn,
och två: Universum verkar ha avlyssnat min inre monolog.
Det var jättegott.
Och jag har nog aldrig dejtat en man med så många olika förkläden.
Om det imponerade på dig kommer du att älska...
...mina kockjackor.
Ingen telefon, Mary Anne!
Den är faktiskt min. Vänta lite.
Olika familjer, olika regler.
Claudia: "Fler idéer för Mary Annes rum." Hon har skickat moodboards.
Moodboards?
För ditt rum?
Du sa att jag kunde ändra lite, minns du?
Det är kul för tjejerna. Och jag hjälper gärna till.
Vinden är proppfull med saker jag gärna blir av med.
Men gå inte till överdrift.
Sharon, vill du ha kaffe?
Jag hjälper dig.
Flickor, plocka undan från bordet.
Han är normal!
Det är ett mirakel. Känns det så här att ha normala föräldrar?
Det var så det kändes.
Nästa dag, hemma hos Barretts, var jag helt oförberedd på vad jag skulle få se.
Golvet är lava!
-Lava. -Jag är räddad, jag är på stolen.
-Jag heter Dawn. Är din mamma här? -Jag vet inte.
Ser jag ut som
"en chef som bokar en sista minuten-resa på en resesajt"?
Visst... Tror jag?
Bra. Jag har en audition och är rädd att det är för "mitt ex har en jet."
Om ändå. Hur som, tack, Dana.
-Mitt barn gråter. -Det är Dawn.
Jag vet varför.
Nån behöver visst byta blöja. Varsågod.
Finns det nåt jag borde veta? Några husregler?
Jag är redan sen.
Du blir fantastisk. Jag ser det.
Dawn! Du står i lava!
Ja, visst.
Kristy kanske hade en poäng. Natalie var nog lite knasig.
Men mitt medlemskap i BVK stod på spel.
Hjälper jag den här familjen får jag nästan en egen.
"Han saknade sin basebollkeps,
men han fortsatte att gå."
-Dawn? Hur? -Den kan jag inte.
Hur gjorde du?
Svett och möda. Barnen hjälpte till.
Oj. Jag är mycket imponerad.
Hon var så imponerad att hon bad mig komma nästa dag.
Och nästa.
Lägg undan saxen!
Dawn, har du sett Buddys svärd? Borde jag låta luggen växa ut?
Visst, ja.
Eller kanske en permanent.
Så, ja, Natalie var lite glömsk.
Så glömsk att hon glömde att komma hem ibland.
Nej, du kan inte bara ta barnen för att din mamma är här.
Var var din mamma förra helgen när jag behövde en barnvakt?
Var var hon då? Nej...
-Natalie, jag måste gå. -Hej.
Mamma, jag vill ha vatten!
Du är patetisk. Din check kom en vecka för sent.
Vad säger det om dig som pappa?
Så, syragul eller duvgrå?
Dawn?
Jag mår bra, jag bara slumrade lite.
Du somnade i skolan idag.
Fröken Fairmont såg det.
Det är bara…
Familjen Barrett.
Jag visste det.
Det är inte ditt fel. De är omöjliga.
När Natalie går hemifrån är det totalt kaos.
Jag började plocka undan men nu förväntar hon sig det,
och hon kommer inte hem i tid, och barnen har ingen disciplin.
Det låter hemskt.
Det löser sig nog. Jag ska...
...sova lite så...
...blir allt bra.
Avboka.
Nu.
Allvarligt, Dawn.
Du kan inte somna var som helst och under groddissektioner.
Barnen behöver mig. Lämnar jag dem i sticket nu...
...blir det bara värre.
Och jag är fortfarande på prov, visst?
Du kunde prata med Natalie.
Diskutera vad en barnvakt ska och inte ska göra.
Eller så behöver familjen nån mer erfaren,
nån som kan sätta gränser.
Självklart! Det var svaret.
Att låta den gudomliga gnistan i mig
ansluta till den gudomliga gnistan i Kristy Thomas.
Få henne att underkasta sig.
Kristy, du vet hur mycket jag vill gå med i klubben.
Jag vill inte överge barnen.
Du är den mest erfarna barnvakt jag känner.
Kan du komma hem till mig i morgon och ge mig några tips?
-Hej! -Kristy! Kom hit.
Äntligen!
Välkommen till kvarteret. Jag heter Liz Thomas.
Kul att träffas. Sharon Porter.
Jag har velat komma och säga hej. Jag försökte få sälja det här huset.
Kom in.
Huset stod tomt ganska länge.
Mina föräldrar har hus som vi inte vet vad vi ska göra med.
Verkligen?
Förlåt, mamma nätverkar som de flesta andas.
-En husesyn? -Gärna. Följ mig.
Kristy, Dawn är där uppe. Stänger du dörren?
Så, här nere ska jag brygga eget kombucha.
-Kombucha! -Bara för vuxna.
Vilken temperatur är feber?
Det är 37,6 i munnen och 38 grader i rumpan.
Och hur gör man en perfekt skorpa på grillad ostmacka?
Het stekpanna?
Majonnäs, eller Najonnäs om du måste, men fråga om du får använda spisen.
Sen har vi matallergier. Föräldrar kan glömma att berätta för dig.
Det är en liten stad med få alternativ,
men Watson, min fästman, har några vänner som inte är skalliga.
Jag träffar faktiskt nån.
En före detta egentligen. Vi kände varandra i high school.
Vi går långsamt fram, men…
Det låter romantiskt. Vet jag vem han är?
Richard Spier?
Vad är det?
Det är nog bara Kristy. Richard... Va?
-Känner du honom? -Ja.
Ja, det gör jag.
Ursäkta, men han är inte…
...den jag ser framför mig med dig, om du förstår?
Varför då?
Han menar väl.
Du verkar så trevlig och avslappnad
och han stoppar in skjortan så hårt...
-Förstår du? -Ja, det gör han.
Men han har gått igenom mycket och han är faktiskt lättsam och rar.
Som när vi var unga, så…
-Vad bra att han kommer ur sitt skal. -Ja.
Sluta! Herregud!
Visslingen fick honom att släppa brödet.
Man måste lugna dem så att de kan berätta vad som är fel.
David Michael var inte arg för att osten var för gul.
Han kände sig bortglömd och använde brödet som vapen.
Helt klart.
Hur gör du?
Familjehemlighet.
Snälla...
Okej. Gör så här med handen och sen... Tätt bakom tänderna.
Förlåt, pappa facetajmar den här tiden.
-Varje dag? -Nästan.
Vi pratar mest på helgerna.
Hej, pappa.
-Hej, älskling! Säg hej till Gus! -Hon var ju på väg!
Hej, Gus. Vad lagar ni?
Frittata med ärtskott.
Bråkar ni om storleken på hackade grönsaker?
Jag borde gå.
Vänta. Kan jag ringa tillbaka?
Nej, det är okej. Prata med din pappa.
Att svara kanske bröt mot klubbens regler, men hon flydde från nåt annat.
Jag vet inte.
Hon försvann som om jag hade spetälska eller nåt.
-Hon kanske mådde dåligt. -Ja.
Vet ni vad som är läckert? En statement-vägg.
Men vi kan inte bara måla över tapetkanten.
Den börjar släppa i det här hörnet. Få se.
Här.
Kom upp hit.
-Jösses. -Så där ja!
Vad gör ni?
Richie! Där är du ju. Vi ser om vi kan måla över kanten.
Genom att riva bort tapeten?
Den hade redan släppt.
Jag ville bara se att gipset inte följde med.
Min dotter och jag pratade om kuddar och en lampa.
Richard, jag tänkte att det skulle vara kul för tjejerna att få...
-...måla i ljusa färger... -Gå.
Allihop.
Om vi bara pratar om det...
Jag är ledsen. Det är nog för sent.
Flickor.
Vi går. Kom, älskling.
Min mamma sa inte ett ord under resten av kvällen.
Jag är ledsen.
Det har inte varit lätt.
Om du kunde se in i mitt hjärta...
...skulle du se...
Jäklar. Replik!
"...skulle du se att jag behöver den här njuren, dr Blatchton".
Varför glömmer jag den hela tiden?
-Får jag leka med David Michael? -Du orsakade översvämning i badrummet!
Jag var Aquaman!
Natalie…
-Jag har tänkt prata med dig. -Han är som sin far.
Han vill ha allt direkt.
Ja, men...
Du ger honom det... och sen ger du upp på dig själv.
Och en dag är du ensam och måste börja om,
en audition för yoghurtreklam i taget.
Men jag måste klara det.
Jag måste bevisa för mina barn att jag kan göra det.
Du kan.
Dawn.
Du är bäst.
Jag är tillbaka efter min kryogena frysmask.
Hade du inte en audition?
Måndag. Jag måste bli snygg.
Tjingeling!
Hallå, Buddy! Vad sägs om ett Hela England fixar-mellanmål?
Buddy!
Buddy?
Buddy!
Buddy?
Okej. Han ville leka med David Michael, så han måste ha gått dit.
Ringde jag Kristy skulle jag aldrig komma med i klubben,
men att hitta Buddy var viktigare.
Jag är här.
-Är Buddy hemma hos dig? -Passar du inte honom?
Dörren är öppen och han är inte här. Han ville gå till dig, sa han!
Jag är på väg.
Hej, det är Kristy.
Dawn och jag passade Buddy Barrett.
-Han är försvunnen och... -Natalies telefon var avstängd
och hon hade inte lämnat några andra nummer.
Kristy hittade skolkatalogen och ringde alla där Buddy kunde vara.
Ingen hade sett honom. Jag var rädd att nån hade fört bort honom.
Så Kristy ringde polisen och jag ringde min mamma.
De kommer att hitta honom.
-Tänk om de inte gör det? -De gör det.
Hallå?
Vad är det som händer?
Kan du identifiera dig, tack?
-Okej. -Pappa! Jag älskar dig!
Jag älskar dig också.
Dawn, du skulle ha sett mig på simlektionen.
Jag höll andan en hel längd.
Jag är Hamilton Barrett. Buddys pappa.
Jag hämtade Buddy till hans simlektion, som vanligt. Sa inte Natalie det?
Va?
Nej. Hon måste ha...
...glömt. Visst.
Det förvånar mig inte.
Han stod utanför. Väntade på mig, trodde jag.
Hon gör så ibland så att vi inte behöver träffas.
Jag visste inte att han hade en barnvakt. Jag är hemskt ledsen.
Du måste ha blivit rädd.
-Det är Marnie, jag... -Nej, jag går.
Vi har några frågor till och vi ska nog prata med din exfru.
Självklart, allt ni vill.
Jag är strax tillbaka.
Vi tittar till din syster.
Tittar till min syster.
Kan du fatta det?
Att Natalie inte sagt nåt om Buddys simlektioner?
Så jag skulle överlämna ett barn till en okänd man,
medan hon djupfryser ansiktet eller nåt?
Tjejer!
-Är ni okej? -Ja.
Jag visste inte vad som var fel. Då kom jag ihåg nåt
som en mycket klok och erfaren barnvakt sagt till mig.
Förlåt. Jag ville lugna dig så att du kan säga vad det är.
Som David Michael och brödet?
Hans pappa. Han var med sin pappa hela tiden.
Allas pappor vill vara med dem hela tiden.
Barrett tar Buddy till simlektioner.
Mary Annes pappa vill att hon är hemma med honom varje dag,
och din papa facetajmar dig jämt, men min pappa...
Min pappa lämnade mig.
Jag vet inte var han är.
Han har inte ringt på ett och ett halvt år.
Bakom varje utbrott finns det nåt annat.
Kristy, titta på mig.
Många personer vill vara en del i ditt liv.
Din mamma och dina bröder,
klubben...
...Mary Anne.
Min mamma har Watson. Mina bröder har varandra.
Mary Anne har dig.
Men hon gillar dig lika mycket för det.
Hon är fortfarande din vän.
Jag med.
Men...
...jag har varit elak mot dig.
Det är okej.
Vi är båda starka kvinnor med stor personlighet.
Och man kan inte släppa in vem som helst i BVK.
Jag...
...borde nog släppa in dig.
Inte bara på prov?
Du behöver en jobbtitel.
Vice-ordförande.
Du gör ju allt.
För att du kan.
Du är lite alternativ...
...på ett 90-talssätt.
Jag borde nog städa upp det här.
Natalie ser det inte ens.
-Tack. -Det var så lite.
Vi kan inte välja våra föräldrar.
Du får vad du får.
Hej. Det är dags för middag.
Gå härifrån.
Om du har turen att ha dem alls.
Det finns inga stadgar för föräldraskap.
Inga regler.
Inget skrivet du kan plugga in på lovet.
Prova äggplantan. Den sjunger.
"Natalie Barrett"? Åh nej.
Det här är Dawns mamma.
Mamma.
Hon kan inte prata just nu. Hon är ett barn med ett eget liv.
Ordna ditt, och sen kan du be min dotter om ursäkt.
Jag kunde ha sagt det!
Jag vet, men jag är din mor...
...och ibland vill jag ta hand om dig.
Föräldrar är bara äldre konstiga typer som gör sitt bästa.
Ta äggplantan.
Precis som vi andra.
Okej.
Tre, två, ett.
Ät!
Undertexter: Janica Lundholm