EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
DEN FØRSTE KRANGELEN
Jeg vet at jeg ikke er den kuleste i Barnevaktklubben.
Claudia er et stilikon.
Kristy rocker "normcore"-stilen,
og Stacey er så chic at hun praktisk talt er fransk.
I mellomtiden…
Make it fashion!
Jepp.
Jeg ser ut som verdens eldste smårolling,
eller verdens yngste pensjonist.
Jeg oppfører meg som en òg,
fordi bortsett fra BVK,
kretser mitt sosiale liv rundt en 83 år gammel kvinne
som har hjulpet meg å mestre flettestrikk.
Se hva jeg har!
Funky garn!
Å, som vi herjer.
Vent, mamma jaget et helt vannpololag ut av et offentlig basseng?
Aldri mer vil en gjeng VGS-gutter
være så redde for en gravid kvinne og en gammel dame.
Var hun ikke redd?
Moren din sa alltid meningen sin,
spesielt på vegne av dem som ikke kan forsvare seg.
Det var derfor hun var en så god advokat.
-Vi er ikke så veldig like. -Hvorfor sier du det?
Snakker jeg med fremmede, kommer magen ut gjennom nesa.
Det samme når jeg prater med kjente iblant.
Jeg er dårlig til å snakke.
Moren din ble ikke den hun var over natten.
Mary Anne, alle venter på deg ovenpå.
Beklager.
-Ha det, Mimi. -Ha det.
Hallo, Barnevaktklubben.
Jeg har et mareritt.
Jeg er på Claudias rom, en telefon uten nummervisning ringer, og…
Hun vil snakke med deg.
Dette er ikke en drøm. Dette skjer på ekte.
Hallo?
Mary Anne Spier? Dette er Francine Delvecchio.
Jeg jobber med faren din, han sier du er en god barnevakt.
Kunne du passe Bailey et par timer?
-Jeg… -Er ikke dette Mary Anne?
Nei, jeg mener, jo.
Jeg er ledig.
Så flott.
Tror jeg.
Hva gjør du?
Men greia er at jeg tilhører en barnevaktklubb.
Jeg må sjekke om en av dem…
Jeg vil bare ha deg, siden jeg kjenner faren din.
Det andre jeg er redd for… Å si nei.
Hva er adressen din?
Jøss.
Takk.
Jeg skulle ikke gjort det.
Klienter skal ikke velge barnevakter.
Det går imot klubbens idégrunnlag.
Unnskyld.
Ikke be om unnskyldning.
Bare prøv å være mer bestemt.
Stå opp for deg selv.
Unnskyld.
Du trenger ikke å unnskylde deg.
-Unnskyld. -Mary Anne!
Du må lære å stå opp for deg selv bedre.
Ikke vær så veik.
Vil du bli ignorert hele livet?
Her kommer det.
La meg være!
Skulle ønske jeg kunne snakke med pappa når jeg er lei meg,
men han er mer den type pappa som skriver:
"Fritid kl. 16:00." på kalenderen.
Dette kalles "Jerusalem-artisjokk".
Det kan virke som en eksotisk ingrediens i en Thanksgiving-rett,
men de fikk navnet sitt fra puritanerne
med henvisning til utopien de håpet å skape i Den nye verden...
Beklager...
Jeg ville øve meg før den store kvelden.
Er det noe du vil snakke om med…
…meg?
Dette var risikabelt, men jeg klarte ikke å la være.
Hele klubben tror jeg er en sutrebaby.
Jeg begynner å tro at de har rett, for se på meg.
Selvsagt syns de jeg er en baby. Jeg er en baby.
Mitt teite babyhår og mine teite babyoveraller.
Og ikke minst rommet mitt.
Og Kristy kalte meg uprofesjonell.
Claudia sa jeg var veik, og Stacey…
Hun behandler meg som en hun ble bedt om å henge med.
De synes jeg er patetisk.
Som er sant…
…for jeg kan ikke si noe uten at jeg begynner å gråte.
-Så de andre jentene har mobbet deg? -Nei, pappa.
-Jeg skal snakke med Liz Thomas nok en… -Slutt!
Lat som om jeg aldri sa noe.
Jeg leste et sted at kvinner vil uttrykke følelser,
og menn finne løsninger for dem.
Jeg fant ut dagen etter
at pappas løsning gjorde alt verre.
Hei, folkens.
Beklager, ville du sitte med bøller som oss?
Pappa, hva har du gjort?
Jeg kan ikke tro at du dro hjem i går
og sa til faren din at vi var slemme mot deg.
Jeg gjorde ikke det.
Ikke med vilje.
Si det til foreldrene våre. Faren din ringte, og vi fikk husarrest.
Jeg er så lei for det.
Vi trenger litt rom.
-Kjempemorsomt. -Shillaber-tvillingene.
Hvis hun sitter med dem, må hun være sint.
Hei.
Kan jeg sitte her?
Klart det.
Hva heter du?
Mary Anne.
Hyggelig å treffe deg. Jeg er Dawn. Jeg flyttet hit fra L.A.
Skulle ønske stereotypene ikke var sanne, men…
…vi spiser annerledes der.
Du sier ikke stort.
Hva gjør du i Stoneybrook?
Godt spørsmål.
Foreldrene mine skilte seg.
Det går bra.
Faren min er homofil, som begge nok alltid visste,
men de var fanget i en avhengighetssyklus. Ikke sant?
Ja, absolutt.
Uansett, mamma vokste opp her
og følte en spirituell dragning mot hjemstedet under helbredelsesprosessen.
Men hun kan knapt bruke en vaskemaskin,
så hun kunne ikke flytte alene.
Hva med deg?
Er du også ny?
Nei.
Vennene mine er døde.
Tuller!
-De er fraværende. -Du er morsom.
Dyster, men morsom.
Vil du høre en vits?
Hvordan fanger du en unik kanin?
Sn-unik deg innpå.
Det må være den verste vitsen jeg har hørt.
Den sto på en ispinne. Jeg har en hel eske hjemme.
Av saftispinner, ikke bare pinner.
Du kan komme på besøk hvis du vil, senere i dag,
hvis du vil.
Ja, gjerne.
Jeg kunne ikke tro hvor fort Dawn sa ja til å henge med meg.
Hun må ha vært ensom.
Men først måtte jeg passe Bailey Delvecchio.
Dette var jobben som ødela vennskapene mine,
men jeg ville ikke la min personlige tragedie hindre meg i å gjøre en god jobb.
Lillefinger ut!
Vi må vise den nye Kongelige Høyhet hvordan hun fører seg.
Bør vi ikke, min dronning?
Jeg er prinsessen, ikke dronningen.
Dronningen har på seg kjoler som ser ut som esker.
Du har helt rett.
Nå, nipp.
Oi.
Fantastisk, Deres Høyhet.
Du har gitt oss en perfekt grunn til å velge en ny kjole.
Dette duger ikke.
-Hvor er klærne dine, prinsesse Bailey? -Det er mine gamle klær.
Her borte er de nye klærne mine!
Denne er veldig vakker.
Dette er favoritten min.
Mamma!
Prinsesse! Har du det gøy?
Jeg beklager, var vi for høylytte?
Tuller du? Jeg er glad dere kommer så godt overens.
Mamma, se hva Mary Anne viste meg.
Da forsto jeg.
Bailey var ei jente,og de nye klærne hjalp folk å se det.
Slik er det.
Er du høyre- eller venstrehendt?
-Høyre. -Har du visst det siden du var liten?
Stort sett.
Om noen ville du skulle gjøre alt med venstre,
ville det vært rart, sant?
Jeg hadde stukket meg om jeg hadde brukt saks.
Det er sånn Bailey føler.
Akkurat som du vet du er høyrehendt, vet Bailey at hun er ei jente.
Alle vil at det ytre skal matche det indre, sant?
Ja, og det er kult å ha foreldre og en barnevakt som forstår det.
Hun er heldig.
Du kan visst mye om dette.
Vel, jeg er fra California.
Jeg innså i det øyeblikket
at jeg aldri hadde fått en ny venn uten Kristy før,og i grevens tid,
for om klubbmøtet dagen etter var et tegn,
kan jeg ha mistet vennene mine for godt.
Barnevaktklubben.
Dette er president Kristy Thomas.
Hei, Mrs. Delvecchio.
Denne søndagen?
Så hyggelig, en matinee i byen.
Jeg ser hvem som er ledig…
Stemmer.
Det gjør hun nok gjerne.
Tross alt er Mary Anne best.
Takk.
Så spesielle anmodninger om Mary Anne er standard nå?
-Ingen av oss får forlate huset denne uka. -Unntatt for klubbmøter.
De var fortsatt sinte.
Kanskje det var fortjent,
men jeg fikk i det minste henge med min nye venn Dawn.
Jeg må jobbe med å høres mindre besatt ut.
Hun ba meg bli med
på en slags kvinnelig grillfest hos tanten Esme.
Hun er litt smågal,
men det er en fin sammenkomst.
Så lenge litt neo-sjamanisme ikke plager deg.
Søren.
-Dawn, husket vi… -Salvie?
Du er perfekt.
Bare litt mer venstrehjerne enn deg.
Det sier du vel til psykologen din også.
Endelig.
Æresgudinnene våre. Du kunne vært punktlig til ditt velkomstritual.
Hei, Esme.
Tanten din er Morbidda Destiny?
Hva?
Det er det nabojenta kaller henne.
Esme ønsker at var heksenavnet hennes.
-Så hun er en heks. -Ja.
Mer som en åndelig healer.
Mine damer, tarotleseren må dra etter 45 minutter.
Kom igjen. Da gjør vi dette.
Bli med, månesøstre.
Sett dere rundt pyntestubben.
Som dere alle vet,
er det en nymåne i Skorpionen denne måneden,
så mange av oss føler kanskje mye kaos denne uken.
Så,
kom frem.
Del i denne tiden med stor overgang.
Universet lytter.
Jeg vil være først.
Min kjære Dawn. Kom!
Snakkestokken er din.
Jeg vil bare si takk til tante Esme…
…og til dere alle
for å ha tatt imot oss.
Å flytte på tvers av landet er en veldig stor endring.
Helt enig.
I forrige uke prøvde eksen min å si…
Det handler ikke om deg, Barb.
Men det er fine ting med forandring også,
som min nye venn, som jeg tok med meg i dag.
Mary Anne.
Velkommen, Mary Anne.
Kom, del med oss.
Å nei.
Tale offentlig, nok et gjentagende mareritt.
Kom igjen.
Ikke vær sjenert.
Blott sjelen din! Slipp oss inn.
Blott sjelen min?
Slipp dem inn?
Det var ikke det at jeg ikke ville.
Jeg kan ikke. Beklager.
Mary Anne.
-Mary Anne! -Veldig typisk Skorpion.
-Mary Anne, vent! -Hva vil du?
Jeg er lei for det.
Beklager at jeg er sjenert. At jeg ikke er kul og morsom.
Beklager at jeg er redd for alle og alt, og jeg beklager!
Beklager at jeg ikke kan slutte å si beklager.
Greit.
"Greit"?
Ja.
En nymåne-deleseremoni er ikke for alle.
Men…
…gjorde jeg deg ikke flau?
Tror du ikke jeg er en patetisk sutrebaby
som alltid dummer seg ut?
Nei, jeg tror du friket, med god grunn,
men det spiller ingen rolle hva jeg tror.
Hvis du tror du er en patetisk sutrebaby,
kan vel ikke jeg si noe på det?
-Iblant følte jeg meg sterk og fryktløs. -Kom. Vi må ikke å gå tilbake.
Vi kan sette oss der og snakke.
Og andre ganger,
-følte jeg meg som en liten baby. -Uno?
Skulle ønske jeg hadde noen å snakke med,
noen som ville forstå.
Jeg vil ha mammaen min.
Nettopp.
Hun er tilbake om et par timer.
Vi kan leke kongelig bryllup minst fem ganger før da.
Jeg har vondt i hodet.
Å nei.
Bailey var glovarm.
Francine,
du svarer nok ikke fordi My Fair Lady har en lang første akt, men…
…Bailey har feber.
Den er 40 grader. Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Ring meg når du hører dette.
Jeg vurderte å ringe de andre i Barnevaktklubben,
men de var nok for sinte på meg til å svare.
Jeg ringte pappa, men han svarte ikke heller.
Ingen andre kom for å redde dagen.
Det var bare meg.
-Hallo? -911.
Hei. Det er et nødstilfelle.
Jeg var livredd,
men jeg måtte være modig for Bailey.
Hei, du.
Klar? Fiskefjes.
Ja vel, da.
Vi fant endelig mappa til en Bailey Delvecchio.
Er 32 Burnhill Road nåværende adresse?
-Ja. -Har du gitt ham drikke?
Er han dehydrert, må han få intravenøst. Han må ta på denne.
Jeg vil ikke ha den blå.
Tja…
Du føler deg visst ikke bra.
Vi får ta en titt på småen.
Kan jeg snakke med dere?
Jeg vet at dere er travle.
Men som dere vil skjønne om dere så på henne og ikke journalen hennes,
så er ikke Bailey en gutt.
Ved å behandle henne som en, ignorerer dere hvem hun er.
Dere får henne til å føle seg ubetydelig og ydmyket.
Da vil hun ikke føle seg trygg eller rolig.
Så fra nå av, vennligst anerkjenn henne for den hun er.
Og hvis mulig, kan du finne en ikke-blå sykehuskjorte?
Vi beklager.
Mary Anne.
Pappa.
Mary Anne.
Gudskjelov for deg. Hvor er barnet mitt?
Der borte.
Vennen.
Bailey hadde foreldrene til å beskytte seg nå.
Og jeg måtte takle min.
Pappa,
unnskyld.
Jeg burde ventet til du ringte før jeg dro til sykehuset.
Mente ikke å uroe deg.
Jeg ville sørge for at Bailey hadde det bra.
Vent.
Tror du jeg er sint på deg?
Jeg er overveldet av deg.
Å høre deg snakke med legene på den måten…
Du minnet meg om moren din.
Gjorde jeg?
Ja.
Dette kan overraske deg, men…
…det har ikke vært lett…
…å oppdra deg alene.
Mesteparten av tiden aner jeg ikke hva jeg gjør.
Men å se deg nå,
stå opp for den lille jenta….
Jeg tenkte: "Hvis hun kan gjøre det,
så har jeg kanskje ikke rotet det til."
Kanskje moren din ville være litt stolt av meg.
Det ville hun nok.
Takk.
Kan jeg spørre deg om noe?
Selvsagt, hva som helst.
Kan jeg endre håret?
Jeg vil være mer selvsikker,
mer voksen…
…men det er vanskelig når jeg ser ut som en baby.
Mary Anne, du kan gjøre hva du vil med håret ditt.
Mener du det?
Jeg fletter håret ditt fordi det er det eneste moren din lærte meg.
Hva med disse klærne?
Hva med dem?
Katteoveraller.
Trillesekker?
Ok, det holder.
En sekk med hjul er ortopedisk forsvarlig.
Om du vil leve resten av livet med kroniske ryggsmerter,
vær så god.
Takk, pappa.
Jeg er stolt av deg.
Du kan ikke alltid se av noens ytre hvem de er inni.
-Iskrem? -Helt klart.
Om du ikke spør, får de aldri sjansen til å overraske deg.
Jeg dro på BVK-møtet på mandag, forberedt på konflikt.
Men apropos overraskelser…
Fy søren, vi hørte alt!
Faren din ringte foreldrene våre og fortalte hva som skjedde.
Mary Anne, du er en helt.
Ingen husarrest lenger. Han er glad du er i en klubb med unge damer
-som er gode innflytelser. -Oss!
Ja!
-Hvordan var det å kjøre sykebil? -Jeg ville fått panikkanfall.
Ikke Mary Anne. Fryktløs under press.
Du fikk klubben til å se fantastisk ut. Sant, Kristy?
Jo. Det gjorde hun.
Vi må feire.
Det er godteormer i stolen,
og for dere som foretrekker ikke-gelatinbasert godteri,
M&M's.
Beklager at jeg var en dust i kantina.
For å gjøre det godt igjen, lagde jeg spillelisten "Mary Anne er sjef".
Så…
…er vi venner igjen?
Om det er greit for din nye bestevenn.
Kristy.
Ikke vær så baby.
Jeg tror ikke på Morbidda…
Jeg mener, tante Esmes "månen i skorpionen"-greier,
men mye har forandret seg denne måneden.
En fantastisk ny venn
og en ny, skal vi si,snert.
Jeg følte at mitt ytre begynte å matche mitt indre:
voksen og glitrende.
Pappa lot meg invitere Dawn og moren til Thanksgiving…
Så fin du er.
…uten å sjekke dem på nettet og be om personnummer.
Et lite skritt for mennesket, et kjempesprang for faren min.
Hei, du er her!
Gurimalla!
Du er kjempefin.
Snegle!
Pappa, dette er min venn Dawn, og moren hennes.
Sharon?
Richard.
Kjenner dere hverandre?
-For lenge siden. -Vi gikk på videregående sammen.
De datet. Seriøst.
Håper dere ikke er en familie som ikke har stuffing.
Tja. Tante Esme har ikke forandret seg.
-Nei. -Ja.
-Vær så god, kom inn. -Takk.
Thanksgiving ville bli spesiell.
Men jeg ante ikke at den ville være så spesiell.
Tekst: Cathrine Hvidsten Jenkins