EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
MARY ANNE RÄDDAR DAGEN
Jag vet att jag är den minst coola i Barnvaktsklubben.
Claudia är en stilikon. Kristy är så normcore man kan bli
och Stacey är så chic att hon nästan är fransyska.
Samtidigt...
Skapa mode!
Japp.
Varje dag går jag hemifrån och ser ut som världens äldsta bebis
eller yngsta pensionär. Det är nog hur jag beter mig också,
för utöver BVK består mitt sociala liv av en 83-årig kvinna
som hjälper mig att bemästra ribbstickning.
Titta vad jag har!
Häftigt garn!
Åh, vilken fest.
Jagade min mamma upp ett helt vattenpololag från en simbassäng?
Aldrig mer kommer ett gäng high school-killar
vara så rädda för en gravid kvinna och en gammal tant.
Var hon inte rädd?
Din mamma sa alltid sin mening
och talade för dem som inte kan stå upp för sig själva.
Därför var hon en briljant advokat.
Jag liknar inte henne alls.
Varför säger du så?
Jag får ont i magen av att prata med folk jag inte känner.
Och ibland med folk jag känner.
Jag är usel på att prata.
Din mamma blev inte den hon var över en natt.
Mary Anne, alla väntar på dig där uppe.
Förlåt.
-Hej då, Mimi. -Hej då.
Hallå, Barnvaktsklubben.
Jag har en återkommande mardröm.
Jag är i Claudias rum och telefonen utan nummerpresentatör ringer...
Hon vill prata med dig.
Det här är ingen dröm. Det händer verkligen.
Hallå?
Mary Anne Spier? Jag heter Francine Delvecchio.
Jag jobbar med din pappa som säger att du är en bra barnvakt.
Kan du passa Bailey några timmar?
Jag tror inte...
-Är du inte Mary Anne? -Nej, jag menar, jo.
-Jag är ledig. -Underbart.
Tror jag.
Vad gör du?
Men jag är medlem i en barnvaktsklubb.
Så jag måste se om någon av dem...
Jag är bara intresserad av dig.
-Jag känner ju din pappa. -Jag är också rädd för att säga nej.
Vad är din adress?
Wow.
Tack.
Jag borde inte ha gjort så.
Kunder ska inte få välja en av oss. Det strider mot allt klubben står för.
Förlåt.
Be inte om ursäkt. Försök bara vara mer bestämd.
Stå upp för dig själv.
Förlåt.
Du behöver inte säga förlåt jämt.
-Förlåt. -Mary Anne!
Du måste lära dig att stå på dig.
Var inte så lättövertalad.
Vill du bli ignorerad hela livet?
Här kommer det.
Lämna mig ifred!
Tänk om jag kunde prata med min pappa när jag är upprörd.
Han är mer den slags pappa som skriver "Ledig tid kl. 16" på kalendern.
Det här är en jordärtskocka.
Det ser ut som en exotisk ingrediens i en Thanksgiving-rätt,
men den namngavs faktiskt av puritanerna
som ville skapa en utopi i den nya världen...
Förlåt...
Jag ville bara öva lite innan.
Finns det nånting du vill diskutera med...
...mig?
Jag visste att det var vanskligt, men jag var tvungen.
Alla i klubben tycker att jag är barnslig.
Och jag börjar tro att de har rätt, för titta på mig.
Det är normalt att de tycker det. Jag är barnslig.
Mitt fåniga bebishår och min fåniga snickarkjol.
För att inte prata om mitt rum. Och Kristy kallade mig oprofessionell.
Claudia sa att jag är lättövertalad och Stacey…
Hon umgås nog med mig för att hennes föräldrar vill det.
Jag är patetisk för dem.
Vilket jag är…
...för jag gråter så fort jag öppnar munnen.
Så de andra flickorna förolämpar dig,
-mobbar dig? -Nej, pappa.
Jag har redan varnat Liz Thomas...
Sluta! Glöm att jag sa nåt.
Jag läste nånstans att kvinnor vill uttrycka känslor
medan män vill hitta lösningar.
Dan efter såg jag att pappas lösning bara gjorde allt värre.
Hej.
Ursäkta, vill du sitta med tjejer som mobbar dig?
Pappa, vad har du gjort?
Jag kan inte fatta att du gick hem igår
och sa till din pappa att vi är elaka mot dig.
Det gjorde jag inte. Inte med flit.
Säg det till våra föräldrar. Tack vare din pappa får vi inte gå ut.
Jag är hemskt, hemskt ledsen.
Vi behöver lite utrymme.
-Kul! -Tvillingarna Shillaber.
Om hon sitter med dem måste hon vara väldigt arg.
Hej. Får jag sitta här?
Visst.
Vad heter du?
Mary Anne.
Trevligt att träffas. Jag heter Dawn och är nyinflyttad från LA.
Jag vet att det är en stereotyp men... Vi äter annorlunda där borta.
Du säger inte mycket.
Varför kom du till Stoneybrook?
Bra fråga.
Mina föräldrar skilde sig.
Fast det är inget.
Min pappa är gay, vilket båda nånstans alltid vetat,
men de hade fastnat i osjälvständighet. Du vet?
Ja, absolut.
Min mamma växte upp här
och ville återknyta till sina rötter under läkningsprocessen.
Men hon vet knappt hur man använder en tvättmaskin
så jag ville inte att hon kom hit ensam. Du då?
Är du också ny?
Nej.
Mina vänner är döda.
Jag skojar!
-De är inte här. -Du är rolig.
Mörk, men rolig.
Jag kan ett skämt.
Vad är en groda utan ben?
Hopplös.
Det kan vara det sämsta skämtet jag nånsin hört.
Det fanns på en glasspinne. Jag har en hel låda hemma.
Isglassar, inte bara pinnarna.
Du kan komma hem till mig om du vill.
Senare idag...
...om du vill.
Ja, gärna.
Jag kunde inte tro att Dawn ville hänga med mig direkt.
Hon måste vara ensam.
Men först måste jag passa Bailey Delvecchio.
Det var jobbet som förstörde mina vänskaper,
men jag tänkte inte låta min personliga tragedi hindra mig i mitt goda värv.
Spreta med lillfingret! Vi måste visa den nya drottningen hur man uppför sig.
-Inte sant, min drottning? -Jag är prinsessa, inte drottning.
Drottningen har klänningar som ser ut som lådor.
Jag misstog mig. Nu dricker vi.
Hoppsan.
Utmärkt, Ers Höghet.
Du har gett oss en anledning att välja en ny klänning.
De här duger inte.
Var är dina kläder, prinsessan?
Det där är mina gamla kläder. Här är de nya!
Den här är jättevacker.
Den här är min favorit.
Mamma!
Prinsessan! Har du roligt?
Förlåt, var vi för högljudda?
Skojar du? Jag är glad att ni kommer så bra överens.
Titta vad Mary Anne visade mig.
Då förstod jag. Bailey var en flicka, och de nya kläderna visade det.
Så här är det.
-Är du höger- eller vänsterhänt? -Högerhänt.
-Har du vetat det sen du var liten? -Ja.
Om nån ville att du gör allt med vänstern skulle det väl kännas konstigt?
Försökte jag använda en sax skulle jag skada mig.
Det är så Bailey känner.
Du vet att du är högerhänt och Bailey vet att hon är en flicka.
Alla vill ju att utsidan matchar insidan, eller hur?
Det är ovanligt att ha föräldrar och en barnvakt som fattar.
Hon har tur.
Du vet mycket om sånt här.
Tja, jag är från Kalifornien.
Just då insåg jag att jag aldrig fått en ny vän utan Kristy förr.
Det var lägligt, för om klubbmötet nästa dag var nåt tecken,
kan jag ha förlorat mina vänner.
Hallå, Barnvaktsklubben. Det här är ordförande Kristy Thomas.
Hej, fru Delvecchio.
Nu på söndag?
Vad trevligt, en matiné i stan.
Jag ska se vem som...
Javisst.
Det gör hon säkert gärna. Mary Anne är ju den bästa.
Tack.
Så man kan specialbeställa Mary Anne nu?
Ingen av oss får ju gå ut den här veckan.
Utom till klubbmöten.
De var fortfarande arga. De kanske hade rätt i det,
men jag kunde åtminstone umgås med min nya vän Dawn.
Förlåt, jag måste försöka låta mindre besatt.
Jag följde med henne och hennes mamma till nåt kvinnomöte med hennes moster.
Hon är lite smågalen men hon håller bra möten.
Så länge du inte störs av lite lätt ny-shamanism.
-Jäklar. Dawn, kom vi ihåg... -Salvian?
-Du är perfekt. -Bara lite mer vänsterhjärna än du.
Det säger du säkert till din terapeut också, va?
Äntligen.
Våra hedersgudinnor. Kunde inte komma i tid till din egen välkomstritual?
Hej, Esme.
Är din moster Morbidda Destiny?
-Va? -Det är vad granntjejen kallar henne.
Esme skulle gärna ha det som häxnamn.
-Så hon är en häxa? -Ja.
Mer som en andlig healer.
Mina damer, vår tarot-kortläsare måste kila om 45 minuter.
Kom igen. Nu kör vi.
Räck varandra händerna, månsystrar.
Vi samlas runt den här trästubben.
Som ni alla vet går månen i Skorpionen den här månaden,
så många av oss kan uppleva omvälvningar den här veckan.
Så...
...stig fram, och dela med er i denna tid av stora förändringar.
Universum lyssnar.
Jag vill vara först.
Min älskade Dawn. Kom!
Talpinnen är din.
Jag vill bara tacka min moster Esme...
...och alla er för att ni tar emot oss.
Att flytta så här långt är en stor förändring för oss.
Jag håller med dig. Häromdan försökte min ex-man säga...
Det är inte din tur, Barb.
Men det finns positiva saker med förändring också...
...som min nya vän, som är här med mig idag.
Mary Anne.
Välkommen, Mary Anne.
Kom och dela med oss.
Åh, nej. Att prata inför folk, en annan återkommande mardröm.
Seså.
Var inte blyg.
Blotta din själ. Släpp in oss.
Blotta min själ? Släppa in dem?
Det var inte att jag inte ville.
Jag kan inte. Förlåt.
Mary Anne!
-Mary Anne! -Hon är verkligen en Skorpion, den där.
-Mary Anne, vänta! -Vad är det?
Förlåt, okej?
Förlåt att jag är så blyg, inte cool eller rolig,
att jag är så rädd för alla och allt! Förlåt!
Förlåt att jag inte kan sluta säga förlåt.
Okej.
"Okej"?
Ja.
En nymåne-gruppceremoni passar inte alla.
Men...
Skämde jag inte ut dig?
Tycker du inte att jag är patetiskt barnslig och bara gör bort mig hela tiden?
Nej, jag tycker att du hade rätt som flippade ur,
men det spelar ingen roll vad jag tycker.
Om du tycker att du är barnslig, vad har jag för rätt att säga nåt annat?
-Ibland känner jag mig stark och orädd. -Kom. Vi går inte tillbaka.
Vi kan sätta oss och prata.
Och andra gånger,
-känner jag mig som ett barn. -Uno?
Jag önskar att jag hade nån att prata med om det, nån som förstår.
Jag vill ha min mamma.
Exakt.
Hon är hemma om några timmar.
Vi kan leka kungabröllop fem gånger till innan dess.
Jag har ont i huvudet.
Åh, nej. Bailey hade hög feber.
Francine,
du svarar nog inte för att första akten i My Fair Lady är lång, men...
Bailey har feber.
Fyrtio grader. Jag vet inte vad jag ska göra.
Ring mig så fort du hör det här.
Jag tänkte på att ringa de andra i Barnvaktsklubben,
men de var nog för arga på mig för att svara.
Jag ringde pappa, men han svarade inte heller.
Ingen annan kunde rädda den här dan. Bara jag.
-Hallå? -Larmcentralen.
Hej. Jag har en nödsituation.
Jag var livrädd, men Baileys ansikte sa mig att jag måste vara modig.
Du.
Beredd? Fiskfejs?
Okej. Vi hittade till slut en journal om Bailey Delvecchio.
Bor du på 32 Burnhill Road?
-Ja. -Har du gett honom vätska?
Är han uttorkad måste han få dropp. Sätt på honom den här.
Jag vill inte ha den blå.
Tja...
Vi har visst en sjukling. Vi tar en titt på killen.
Kan vi prata utanför rummet?
Jag vet att ni har mycket att göra.
Men om ni tittade på henne och inte på journalen skulle ni se att
Bailey inte är en pojke.
Genom att behandla henne som en pojke, struntar ni i vem hon är.
Ni får henne att känna sig obetydlig och förödmjukad.
Det får henne inte att känna sig trygg eller lugn.
Så, var snälla och se henne för vem hon är.
Och kan ni hitta en sjukhusrock som inte är blå?
Vi ber om ursäkt.
Mary Anne.
Pappa.
Mary Anne. Tack gode Gud för dig.
-Var är Bailey? -I rummet där borta.
Älskling.
Bailey hade sina föräldrar nu.
Och jag måste hantera min.
Pappa...
...förlåt.
Jag borde ha väntat på dig innan jag åkte till sjukhuset.
Jag ville inte oroa dig. Jag ville bara ta hand om Bailey.
Vänta.
Tror du att jag är arg?
Jag är imponerad av dig.
När du pratade med läkarna sådär...
...påminde du mig om din mamma.
-Gjorde jag? -Ja.
Du kanske inte förstår det, men..
...det har inte varit lätt...
...att uppfostra dig ensam.
Mesta tiden känns det som att jag inte vet vad jag gör.
Men när jag såg dig stå upp för den där flickan...
...tänkte jag: "Kan hon göra det har jag kanske inte gjort allt fel."
Och kanske din mamma skulle vara lite stolt över mig.
Det skulle hon nog.
Tack.
Får jag fråga en sak?
Självklart, raring.
Får jag ändra håret?
Jag vill känna mig självsäker,
mer vuxen...
...men det är svårt när jag ser så barnslig ut.
Mary Anne, du kan göra vad du vill med ditt hår.
Är det sant?
Jag flätar ditt hår bara för att det är det enda din mamma lärde mig.
-Och de här kläderna? -Vad är det med dem?
Snickarkjol med en kattunge på?
Rullväska?
Okej, det räcker. En väska med hjul är bra ur ortopedisk synpunkt.
Om du vill få ett liv med kronisk ryggont, varsågod.
Tack, pappa.
Du gör mig så stolt.
Utsidan visar inte alltid vem man är på insidan.
Glass?
Definitivt.
Men om du aldrig frågar kan de aldrig överraska dig.
Jag var spänd när jag gick till klubbmötet på måndag.
Men på tal om överraskningar…
Herregud, vi hörde allt!
Din pappa ringde våra föräldrar och berättade allt.
Mary Anne, du är en hjältinna.
Dessutom får vi gå ut nu.
Din pappa sa att det är bra att du är i en klubb
-med bra, unga kvinnor. -Det är vi!
Ja!
Hur var det att åka ambulans?
Jag hade fått en panikattack.
Inte Mary Anne. Orädd under press.
Du gjorde bra reklam för klubben.
Visst, Kristy?
Ja. Det gjorde hon.
Vi måste fira.
Det finns gummimaskar i stolen, och för de som föredrar icke-gelatinbaserat godis...
...M&Ms.
Förlåt att jag var så dum i kafeterian.
Som ursäkt har jag gjort en låtlista som heter "Mary Anne är bäst".
Så...
...kan vi vara vänner igen?
Ja, om din nya bästis inte tar illa upp.
Kristy. Var inte så barnslig.
Jag tror inte på Morbidda…
...jag menar Esmes "månen i Skorpionen"-grej
men det har hänt saker den här månaden. En fantastisk ny vän…
...och en ny, lite mer självsäker stil.
Mitt yttre började äntligen matcha mitt inre: vuxen och livlig.
Pappa lät mig bjuda hem Dawn och hennes mamma till Thanksgiving...
Du ser fantastisk ut.
...utan att stalka dem på nätet och fråga om personnummer.
Ett litet steg för mannen, ett jättekliv för pappan.
Hej, ni är här!
Åh, herregud! Du ser fantastisk ut.
Snigel!
Pappa, det här är min vän Dawn och hennes mamma.
Sharon?
Richard.
Känner ni varandra?
-För länge sen. -Vi gick på high school tillsammans.
De dejtade. Mycket.
Bara ni inte är en sån familj som inte fyller kalkonen.
Jaha.
-Tant Esme har inte förändrats. -Nej.
-Kom in. -Tack.
Jag visste att Thanksgiving skulle bli speciell.
-Men inte så här speciell. -Jösses.
Till Finn Winn Bousquet
Undertexter: Janica Lundholm