‫- קריסטי תומס -‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- קריסטי ומצעד התינוקות -‬
‫אומרים שפיל לעולם לא שוכח.‬
‫לא ברור איך יודעים את זה,‬ ‫כי פילים לא מדברים.‬
‫בני המשפחה שלך, מצד שני,‬ ‫הם באמת זוכרים הכול.‬
‫הבחילות בנסיעות, התספורות הגרועות.‬
‫הפעם שבה העמדת פני כלב ונשכת את הדוור.‬ ‫-כמה מתוק!‬
‫לבשת את זה בפארק הספארי ביריד השעשועים‬
‫כשקוף השתין עלייך דרך גגון השמש.‬
‫עדיין רואים את הכתם.‬ ‫-איכס, אימא, למה שמרת את זה?‬
‫זו לא הייתה החלטה מודעת.‬
‫את צוברת דברים ואז נקשרת אליהם.‬
‫את בטוחה שאת רוצה לתרום את כל זה?‬ ‫-כמובן.‬
‫לא נשתמש בהם יותר,‬ ‫אז ניתן לאנשים שזקוקים להם.‬
‫לאחר כל מה שאימא שלי עברה השנה,‬
‫ידעתי שקשה לה לומר דבר כזה.‬
‫אבל לפעמים צריך להיפטר מדברים ישנים‬ ‫כדי לפנות מקום לחדשים.‬
‫ניו זילנד.‬
‫ידעת שיש יותר כבשים בניו זילנד מאשר אנשים?‬
‫כולם יודעים את זה.‬ ‫-באמת? כולם יודעים את זה?‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫האם ידעת גם שיש זן מסוים‬ ‫של כבשים מיניאטוריות בניו זילנד‬
‫שחופרות מאורות בצוקים?‬
‫הן היו ההשראה של ג'יי.אר.אר טולקין‬ ‫ליצור את מאורות ההוביטים.‬
‫לא ידעת את זה.‬
‫לא יכולת לדעת, כי נחשי מה?‬
‫המצאתי הכול. זה לא נכון.‬ ‫-כן.‬
‫אני עדיין חושב שיהיה מגניב‬ ‫לבקר בניו זילנד, נכון? באמת.‬
‫מאז שאימא ו־וטסון ויתרו‬ ‫על הניסיון לעשות עוד תינוק‬
‫ווטסון רוצה לקחת אותה לטיול גדול.‬
‫אני חושבת שהוא מנסה להשכיח מאימי את העצב,‬
‫ואני ממש בעד.‬
‫בדיוק קיבלתי אימייל מעניין מאוד.‬
‫אסור להשתמש בטלפון ליד השולחן, אימא.‬
‫הייתי בטלפון במטבח כשהבאתי את הסודה‬
‫שאף אחד לא מצא לנכון למלא.‬
‫קריסטי.‬
‫את תהיי במצעד התינוקות.‬
‫מה זה מצעד התינוקות?‬
‫מצעד התינוקות בסטוניברוק.‬
‫זה התחיל במלחמת העולם השנייה‬
‫כשכל הנשים השתגעו בבית.‬
‫הן הלבישו את התינוקות שלהן‬ ‫בתחפושות מצחיקות‬
‫והעניקו פרסים לתחפושות הטובות ביותר.‬
‫בכל אופן, זה הפך לאירוע שנתי‬ ‫עד לפני עשר שנים בערך,‬
‫כשהן פרשו, או…‬
‫מתו, או משהו.‬
‫השנה מלאו 80 שנה למצעד‬ ‫והעירייה החליטה להחזיר אותו.‬
‫הם רוצים שכל הזוכים ששרדו‬ ‫יעמדו על בימה נעה ומיוחדת.‬
‫את אחת מהם, קריסטי.‬ ‫-נכון מאוד.‬
‫רגע, זכיתי במצעד התינוקות?‬
‫השופטים היו עיוורים באותה שנה?‬
‫היית כל כך מתוקה, היית בת 18 חודשים.‬
‫חיפשתי אותך לגברת קלאוס הקטנטנה.‬
‫עם הלחיים האדומות והגדולות שלך‬ ‫נראית כמו ברכה לחג המולד משנות ה-40.‬
‫בום, הינה זה.‬
‫מה זה?‬
‫אתם מסתכלים על הזוכה במצעד התינוקות‬ ‫בסטוניברוק לשנת 1973!‬
‫אין מצב.‬ ‫-נכון מאוד.‬
‫סבתא ברואר חיפשה אותי לניקסון התינוק,‬ ‫ולא בקטע אירוני.‬
‫התחפושת לא התיישנה יפה, אבל התואר נשאר.‬
‫נהיה שם ביחד, ילדה.‬
‫לא, אנחנו לא.‬
‫אנחנו כן.‬ ‫-זה כל כך חמוד, אני לא עומדת בזה.‬
‫את חייבת לעשות את זה.‬
‫בבקשה תגידי שאת מסכימה.‬ ‫-אריע לך מהצד.‬
‫אימי לא התלהבה ככה מזה שבועות ארוכים.‬ ‫-קדימה.‬
‫אבל יכולתי רק לחשוב על…‬
‫רגע, החברות שלי יגלו?‬
‫מצעד התינוקות בסטוניברוק חזר.‬
‫אחרי כל השנים האלו, זמני הגיע.‬
‫כתוב שההשתתפות היא לבני שנתיים או פחות.‬
‫לפני 12 שנה, מימי ואלמה, אימה של מרי אן,‬
‫רשמו את מרי אן ואותי לתחרות תחפושות.‬ ‫-באמת?‬
‫אימך כבר חלתה.‬ ‫הן ניסו להשכיח ממנה את המצב.‬
‫במשך שבועות הן תפרו ועיצבו תחפושות.‬
‫בהתחלה התחפשנו לבובות סמרטוטים‬ ‫כמו "רגדי אן" ו"אנדי".‬
‫ואז מימי אמרה, "מה מתוק יותר‬ ‫מתחפושת של בובות סמרטוטים?"‬
‫תינוקות בתחפושות של סוסים.‬
‫קרוב.‬
‫תינוקות מחופשים לחיות מתוקות‬ ‫שמחופשות לבובות סמרטוטים.‬
‫ממש לא ידעתי על זה.‬
‫זה היה כל כך "קוואי",‬ ‫ממש הגדרנו מחדש את "קוואי".‬
‫ומה קרה אז?‬
‫זכינו ואבא שלי קבר את הראיות‬ ‫בכספת סודית של זיכרונות מודחקים?‬
‫ליז תומס הגיעה ברגע האחרון עם קריסטי‬ ‫בשמלת חג־מולד ישנה‬
‫וזכתה בתחרות בגלל ש…‬
‫בינוניות לבנה דחקה את המצוינות‬ ‫של שתי נשים של צבע?‬
‫כן, אבל גם כי דודה־רבתא של קריסטי, ג'ודי,‬ ‫הייתה שופטת ולא "דחתה" את עצמה.‬
‫הדיחה את עצמה.‬
‫הנקודה היא שגזלו את זה מאיתנו.‬ ‫-טוב, קודם כל, לא היה לי מושג.‬
‫לגבי דודה־רבתא שלי, ששמה טרודי.‬
‫שנית, זו הייתה תחפושת של גברת קלאוס.‬
‫ושלישית, הלוואי שהייתן זוכות,‬
‫כדי שאתן תעמדו על הבימה המטופשת עם ווטסון‬ ‫ורוחות של תינוקות מהעבר.‬
‫רגע, תעמדי על בימה נעה?‬ ‫-כן.‬
‫אני, ווטסון ועוד כמה תינוקות זקנים.‬
‫ובכן, מועדון הבייביסיטריות יעשה בימה משלו.‬
‫באמת?‬
‫נבנה ונעצב אותה,‬ ‫ונשים עליה תינוקות שאנו שומרות עליהם.‬
‫בצורה בטוחה, כמובן.‬
‫זה רעיון די מעולה.‬ ‫-כן.‬
‫זה באמת היה רעיון די מעולה,‬ ‫ויש לי בעיה כשרעיונות נהדרים אינם שלי.‬
‫זה לא יקר מדי?‬
‫הרישום עולה רק 15 דולר,‬
‫ויש לנו הרבה כסף בקופה לציוד.‬
‫זו תהיה פרסומת נהדרת.‬
‫יהיו שם המון משפחות,‬
‫ונוכל להשיג הרבה לקוחות.‬ ‫-כן.‬
‫בואו נלך על זה.‬
‫מה יהיה המוטיב?‬
‫כלומר, נוכל לחפש תינוקות לחיות‬ ‫ולבנות גן חיות.‬
‫או קרקס.‬ ‫-או תיבה, כמו תיבת נוח.‬
‫אני לא רוצה רעיונות ראשוניים. קחו את הזמן.‬
‫זכרו, מדובר בכבוד. כבודה של מימי.‬
‫ושל אימא שלי.‬ ‫-וגם הכבוד של אימה של קריסטי.‬
‫כי ככה קריסטי סוף־סוף תחבוש‬ ‫את הכתר שמגיע לה.‬
‫אני לא חושבת שיש כתר.‬
‫הו, יש כתר.‬
‫לא משנה, אנחנו משפחה.‬ ‫-תני לי חתיכת עוגייה.‬
‫אל תאכילי אותי.‬
‫איכס, האצבעות שלך.‬
‫חבר'ה.‬ ‫-על הכף שלי.‬
‫היי.‬ ‫-מה?‬
‫איכס.‬ ‫-חבר'ה.‬
‫זה באמת לא הכרחי.‬
‫קיבלתי אימייל מאבא שלכם.‬
‫מסתבר שהוא והחברה שלו עוברים בסטוניברוק‬
‫בדרכם לבקר את הוריה במיין‬
‫עם התינוק החדש שלהם.‬
‫לא ידעתי שיש לאבא תינוק.‬
‫גם אני לא.‬
‫אבל יש לו‬
‫והוא וג'וסלין, אני חושבת שזה שמה…‬
‫חשבו שיהיה כיף‬
‫להגיע למצעד התינוקות ושתפגשו אותו.‬
‫זה בן?‬
‫את רוצה שניפגש איתו?‬
‫זה לגמרי תלוי בכם.‬
‫בנפרד, ביחד. מה שתחליטו.‬
‫יש לי כאב ראש, אני הולכת לנוח.‬
‫ובכן, אם הוא רוצה לראות אותנו,‬
‫זה כנראה המעשה הנכון.‬ ‫-נו, באמת. הוא רק רוצה כסף.‬
‫סאם.‬ ‫-מה?‬
‫לא ראינו אותו במשך שנתיים, או שלוש.‬
‫אימא מתחתנת עם בחור עשיר‬ ‫ולפתע הוא מגיע לכאן עם איזו בחורה אקראית.‬
‫עשו מה שבא לכם. אני גמרתי עם זה.‬
‫אלך לדבר איתו.‬ ‫-תודה.‬
‫מה את רוצה לעשות?‬
‫תיפגשי איתו?‬
‫האמת היא שלא היה לי מושג.‬
‫אבל ידעתי שלא אוכל לחשוב על שום דבר אחר‬
‫עד שאחליט מה לעשות.‬
‫מעגלי תבואה נראים רק מהשמיים.‬
‫הם נוצרו על ידי חייזרים, מבקרים מהעתיד‬ ‫או שרידים של עבר מסתורי.‬
‫הבימה עצמה תהיה בהשראת הפסל ריצ'רד סרה.‬
‫צורות מסולסלות, גווני אדמה‬ ‫והתינוקות יתאימו…‬
‫הם אמורים להיות חייזרים?‬
‫או יצורים משלב מוקדם של האבולוציה.‬
‫הפסל יכול להיות כמו חללית,‬ ‫או קדמוני כמו סטונהנג'.‬
‫נדמה לי שסטונהנג' מהתקופה הניאוליתית.‬
‫מה? זה היה בפרק של "דוקטור הו".‬
‫זה ממש מגניב, קלאודיה.‬
‫אבל ייתכן שזה קצת מורכב מדי‬ ‫בשביל מצעד התינוקות בסטוניברוק.‬
‫זו אפשרות. הבמה שלכן.‬
‫טוב, חשבתי שיהיה מגניב‬ ‫לעשות משהו שגם תינוקות אוהבים.‬
‫למשל, מוטיב של פסטיבל מוזיקה.‬
‫תינוקות עם זרי פרחים, נחבר רמקולים.‬
‫הבימה עצמה תהיה בריכת בוץ.‬
‫בריכת בוץ?‬ ‫-ילדים אוהבים לשחק בבוץ.‬
‫אם זו אמורה להיות פרסומת,‬ ‫אנשים לא יתלהבו מתינוקות שמשחקים בבוץ.‬
‫בסדר. מה יש לכן?‬
‫מפצח האגוזים עם תינוקות!‬
‫תינוקות "פתית שלג" ו"פיית שזיף הסוכר".‬ ‫-תינוקת קלרה.‬
‫או מרי, זו הגרסה של בלנשין.‬ ‫-ויהיה שלג אמיתי.‬
‫איך?‬ ‫-עם מכונת שלג.‬
‫משיגים אותן בתמורה לכסף.‬
‫טוב, תראו. "הקשישה שגרה בנעל".‬
‫כמו הסיפור,‬
‫הבימה תהיה בצורת נעל‬ ‫והתינוקות יהיו הילדים.‬
‫חשבתי שנעשה משהו יותר אישי.‬
‫"הקשישה שגרה בנעל" זה אישי.‬
‫כלומר, אלו החיים שלי.‬
‫לאימי יש כל כך הרבה ילדים‬ ‫שהיא לא יודעת מה לעשות.‬
‫לקריסטי יש משפחה גדולה והיא מבינה אותי.‬
‫למען האמת, לא הקשבתי לאף אחת.‬
‫חשבתי רק על אבא שלי.‬
‫לראות תינוקות מחופשים לאנשי בוץ או לקפה…‬
‫נשמע נהדר.‬ ‫-אין לך רעיון?‬
‫לשם שינוי, לא היה לי.‬
‫הרעיון של מלורי טוב יותר.‬ ‫-באמת?‬
‫סטייס?‬ ‫-הרעיון שלי די טיפשי.‬
‫תינוקות בברודוויי וכל זה.‬
‫אלוהים, איך לא חשבתי על זה?‬ ‫-לא מחזות זמר, רק…‬
‫קו הרקיע של מנהטן, התינוקות ילבשו טוקסידו.‬
‫זה טיפשי.‬
‫מה עם אבא שלך?‬
‫הוא עובד בשיווק, נכון, סטייס?‬ ‫אולי יהיו לו כמה רעיונות.‬
‫כן, אולי.‬
‫לא הייתי בונה על זה.‬
‫לא הייתי בונה עליו בכלל כרגע.‬
‫מה קורה?‬
‫אבא שלי בעיר עכשיו.‬
‫מזל.‬
‫לא, כל הזמן.‬
‫הוא ממש גר שם,‬ ‫לא עם אימא שלי או איתנו.‬
‫הם כבר אמרו לך משהו?‬
‫הם אומרים שזה מטעם העבודה,‬ ‫אבל הם רבים הרבה.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫את לא יודעת, כי הם לא יודעים.‬
‫וזה בסדר.‬
‫מה אם הם…‬ ‫-ייתכן שזה יקרה.‬
‫ואולי לא.‬
‫כרגע עלייך לתת להם ליהנות מהספק.‬
‫להורים יש דרך לעמוד בציפיות שלך.‬
‫מה שלא יקרה…‬
‫זה יהיה הדבר הנכון, כי זה חייב להיות.‬
‫דון, כדאי לך להיות פסיכולוגית.‬
‫אני יודעת.‬
‫תודה.‬ ‫-אם רציתי לספר להן על אבא שלי,‬
‫זה היה הזמן המתאים. אבל…‬
‫אני אוהבת אתכן.‬
‫טוב, יש שני קולות ל"הקשישה שגרה בנעל".‬
‫דווקא עכשיו, מלורי?‬
‫דיוויד מייקל.‬
‫באותו ערב לא הפסקתי לחשוב על מה שדון אמרה.‬
‫לתת לאנשים ליהנות מהספק,‬
‫לצפות לטוב ביותר.‬
‫זה מעולם לא היה הסגנון שלי.‬
‫אבל סגנונות משתנים, או כך שמעתי.‬
‫אני רוצה להיפגש עם אבא.‬
‫אם זה בסדר.‬
‫כן, ברור שזה בסדר, מותק.‬
‫אודיע לו.‬
‫גם אני רוצה להיפגש איתו.‬ ‫-גם אני.‬
‫היי, סאם… חמוד!‬
‫מותק, תו לו קצת מרחב.‬
‫היי, קריסטי.‬
‫שמעתי שאנשי מצעד התינוקות‬
‫מדברים על כמה תחפושות משעשעות בשבילנו,‬ ‫התינוקות הזוכים.‬
‫את מתרגשת?‬
‫אוי ואבוי.‬
‫הכול חזר למצעד התינוקות‬
‫ומצעד התינוקות הגיע לכאן, היישר לחצר ביתי‬ ‫הגדולה והנוחה מבחינת מיקום.‬
‫מה זה?‬
‫רשת ברזל, אבנה בעזרתה את מסגרת הנעל‬
‫ואז נצפה אותה בעיסת נייר‬ ‫ונקשור למכונית של צ'רלי.‬
‫צ'רלי הסכים לזה?‬ ‫-דיברתי איתו.‬
‫ג'נין עזרה לי לתכנן את הוספת מושב הבטיחות.‬
‫אלו הוראות של איקאה?‬ ‫-אני…‬
‫מהם כל המספרים האלו?‬
‫נהדר, נכון?‬
‫כן, אם את אוהבת כתום.‬
‫כן, זה הצבע הלוהט של העונה.‬
‫להתראות, ורוד מילניאלי.‬ ‫שלום, כתום של דור ה-Z.‬
‫קריסטי, תראי איזה בד הבאתי.‬
‫בשביל מה זה?‬
‫התחפושת לתינוקות.‬
‫זה ורוד מילניאלי?‬ ‫-לא.‬
‫זה לא יתאים לכתום הזה.‬ ‫-אולי תצבעי מחדש את הנעל.‬
‫אתן יודעות, ייתכן שהכתום והוורוד‬ ‫דווקא ייראו טוב ביחד.‬
‫כמו קטע פסיכדלי משנות ה-60.‬
‫כן.‬ ‫-כן, מגניב.‬
‫נראה כשזה יהיה צבוע.‬
‫בסדר גמור.‬ ‫-טוב.‬
‫נחשוב מי תעלה לבימה עם התינוקות.‬
‫אני בבימה של התינוקות הזקנים, זוכרות?‬ ‫-כן.‬
‫למען האמת, זו רק מכונית גדולה.‬
‫ולאחר מכן…‬
‫אהיה עם אבא שלי.‬
‫כן, שכחתי שווטסון במצעד.‬
‫ממש מצחיק ששניכם…‬ ‫-לא.‬
‫אבי האמיתי.‬
‫הוא כאן?‬
‫הוא יבוא עם החברה החדשה שלו.‬
‫יש להם תינוק, כנראה.‬
‫אימא שלך בסדר עם זה?‬
‫ואת?‬ ‫-כאילו, הוא יצר קשר,‬
‫אז זה כנראה חשוב לו.‬
‫למה שלא אתן לו ליהנות מהספק, נכון?‬
‫כמה צבע יש לנו?‬
‫אוי, לא.‬
‫איזה אסון! אני…‬
‫סתם צחקתי. אוף.‬ ‫-צריך לפנות הכול.‬
‫את בטוחה שזה בסדר מצידך?‬
‫לגבי אבא שלך?‬
‫אני לא יכולה להתלונן‬ ‫שאני אף פעם לא נפגשת איתו,‬
‫ולא להיפגש איתו כשהוא רוצה בכך, נכון?‬
‫כנראה.‬
‫אבל את חשובה יותר, קריסטי.‬
‫מה שאת רוצה, לא הוא.‬
‫אולי מרי אן צדקה.‬
‫אבל היה אדם אחר שהיה חשוב מאוד,‬
‫ומה שהוא רצה‬
‫זה שאעזור לו להכין אלבום תמונות‬ ‫בתור מתנה לאבא,‬
‫כדי להראות לו מה הוא החמיץ.‬
‫תראי את זה.‬
‫מאיפה זה?‬
‫זה היום הראשון שלך בגן.‬
‫בכית כל כך הרבה שלא הצלחת להחזיק‬ ‫את השלט שאימא הכינה.‬
‫אולי נמצא תמונה שבה אני לא בוכה.‬
‫זה יהיה קשה, בכית המון.‬
‫זו תמונה טובה. אהבת את השורשים‬ ‫של העץ הגדול ברחוב שבו גרנו פעם.‬
‫הם התמלאו במים ואמרת‬ ‫"ראו, בריכת שחייה לעכברים!"‬
‫את חושבת שאבא ראה את התמונות האלו?‬
‫אימא שלחה אותן?‬
‫אני לא יודעת, חמוד.‬
‫הו, קריסטי.‬
‫אני חושב שכאן שזכית במצעד התינוקות.‬
‫אני חושבת שאתה צודק.‬
‫אבא מחזיק אותך?‬
‫כנראה.‬
‫כלומר, אני לא זוכרת,‬ ‫אבל אני זוכרת את החולצה הזו.‬
‫הוא לבש אותה הרבה.‬
‫נכניס גם את התמונה הזו. זה זיכרון נחמד.‬
‫אפילו אם את לא זוכרת.‬
‫לפתע הבנתי למה אבא שלי חזר לפתע פתאום.‬
‫הוא כנראה קיבל את אותו האימייל‬ ‫שאימי קיבלה.‬
‫הוא נזכר במצעד התינוקות.‬
‫זה היה חשוב לו.‬
‫כעת יש לי הזדמנות להראות לו‬ ‫מי הפכתי להיות.‬
‫בפעם הראשונה מאז שכל זה התחיל,‬
‫שמחתי שמצעד התינוקות חזר לסטוניברוק‬
‫כי זה החזיר גם את אבא שלי.‬
‫זו שמלה או ציפית?‬
‫עשיתי מחקר על ילדים קטנים בימים עברו,‬
‫וכתוב שבנים לבשו שמלות עד גיל חמש.‬
‫אז זה נכון מבחינה היסטורית.‬ ‫-כן, אבל אחי לא ילבש את זה.‬
‫למה? כי זה ורוד?‬
‫לפי המחקר שלי, ורוד היה צבע של בנים‬
‫עד שנות ה-40.‬ ‫-לא אכפת לי שזו שמלה ורודה, מלורי.‬
‫אכפת לי שחסר לה פתח לזרוע.‬
‫אעשה פתח נוסף לזרוע.‬
‫עד מחר?‬
‫כמו כן, הצבע יצא כהה מכפי שרצינו.‬
‫בקושי ישימו לב לתינוקות בצבע הזה.‬
‫זה כמו הסוואה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אל תדאג, חמוד. בקרוב תשוב להיראות נורמלי.‬
‫אלוהים, את קורעת את זה!‬ ‫-או עושה פתח לזרוע.‬
‫אוציא את אחי מהציפית, מלורי.‬ ‫-זו שמלה נכונה מבחינה היסטורית!‬
‫אז אולי הבימה של מועדון הבייביסיטריות‬ ‫לא תרשים את אבא שלי.‬
‫אבל היה לנו זמן עד למחרת בבוקר.‬
‫בכל מקרה, הוא לא בא כדי לראות את הבימה.‬
‫הוא בא כדי לראות אותנו.‬
‫אותי.‬
‫יש לי הפתעה בשבילך.‬ ‫-אוי.‬
‫את בסדר, מותק?‬
‫זו המסקרה שלי?‬
‫כן, שאלתי אותה.‬
‫את רוצה שאעזור לך?‬
‫לא, זה רעיון מטופש. מה ההפתעה?‬
‫הוועדה המארגנת שלחה לך את זה,‬ ‫כדי שתחבשי במצעד.‬
‫לא.‬
‫אבל זה יהיה כל כך מתוק, קריסטי. קדימה.‬ ‫-זה ייראה מגוחך.‬
‫את יודעת מה התוכנית להיום?‬ ‫-כן.‬
‫ווטסון ואני נצא מכאן ונשתתף במצעד.‬
‫ואז אפגוש את הבנים במגרש הבייסבול בפארק‬
‫וצ'רלי ייקח אותנו לארוחת צוהריים בעיר.‬
‫עם אבא.‬
‫וג'וסלין.‬
‫והתינוק.‬
‫להזמין לכם מקומות במסעדה טובה?‬
‫אולי פונדק סטוניברוק, או…‬
‫לא. בטח נלך לאכול פיצה, מה שהכי קל.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫נרגשת.‬ ‫-טוב, יופי.‬
‫ולחוצה. לא יודעת. איך את מרגישה?‬
‫טוב, הרגשות שלי כלפי אביך‬
‫שונים מהרגשות שלך כלפי אביך.‬
‫מה שמשמח אתכם משמח גם אותי.‬
‫צר לי על התינוק החדש.‬
‫כן, זה היה קשה בהתחלה, אבל…‬
‫חשבתי על זה ו…‬
‫זה ממש לא קשור אליי.‬
‫את והאחים שלך תקבלו לחייכם‬ ‫אדם חדש שאותו תאהבו,‬
‫ועוד אהבה זה תמיד דבר משמח.‬
‫מתוקה.‬
‫בסדר. אין בעד מה, סטוניברוק.‬
‫הו, כן.‬
‫כן! קדימה, קריסטי.‬ ‫-כן!‬
‫אל תייבשי אותי.‬ ‫-קדימה, קריסטי.‬
‫היכנסי לזה.‬ ‫-לא.‬
‫אחכה לרגע האחרון בשביל זה.‬
‫טוב, איך שתרצי.‬
‫המוצץ יישאר אצלי.‬
‫אוי, מותק…‬
‫זה לא מתייבש.‬
‫זה עדיין רטוב.‬
‫אל תלכלכו את האוטו שלי בצבע.‬ ‫-אני דואגת יותר לעניין התחפושות.‬
‫ואו.‬ ‫-זה מוכן?‬
‫איזו דלעת נאה!‬
‫זו אמורה להיות נעל.‬
‫נהדר, כל השכונה כאן…‬
‫כפי שאמרתי, איזו נעל נאה.‬
‫…כדי לראות את ווטסון במצנפת.‬
‫זו עיסת נייר?‬ ‫-חפש מאווררים במחסן שלנו,‬
‫נעזור לבנות לייבש אותה.‬ ‫-כן, היא רטובה.‬
‫כן.‬ ‫-כבר ניסינו את זה.‬
‫מה זה?‬
‫מצטערת, מל, אבל כל התפרים נפרמו‬ ‫כשניסיתי להלביש אותה.‬
‫גם אצלי, בערך.‬
‫חשבתי שלוסי תרגיש בנוח במשהו מסוגנן יותר.‬
‫זו התלבושת שמימי עשתה, זו שסיפרתי לך עליה.‬
‫היא נראית חדשה.‬
‫כן, אני יודעת, וזה מתוק, אבל…‬
‫עבדתי קשה על התחפושות האלו.‬
‫אנו יודעות, מל,‬ ‫ואנו באמת מעריכות את זה. אבל…‬
‫אנו חושבות שזה נראה טוב יותר.‬
‫אין ביניהן התאמה.‬ ‫-לא, אבל לפחות יש פתחים לזרועות.‬
‫אני חושבת שסקווירט ייראה נהדר.‬
‫הינה.‬
‫אראה לכן.‬
‫אלוהים.‬
‫זה לא טוב.‬ ‫-לא…‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫טוב.‬
‫לא!‬ ‫-לא!‬
‫זו עיסת נייר, היא לא חזקה מספיק.‬ ‫-זה בגלל המבנה של הנעל.‬
‫אם היינו עושים מעגלי תבואה,‬ ‫הכיסא היה מונח על הרצפה.‬
‫הנעל היא רעיון נהדר, אבל הביצוע כושל.‬
‫כן, ואיך הייתי אמורה לבצע אותו?‬
‫הצבע ניתן לניקוי, נכון?‬
‫זה אמור להיות… אני חושבת.‬
‫זה הפך לאסון.‬
‫זה לא מזיק רק למועדון, אלא גם לאנושות.‬
‫לא ייאמן שאבא יראה את זה.‬
‫אל תדאג, הוא לא.‬
‫מה?‬
‫הם שלחו לי אימייל. הם לא באים.‬
‫למה?‬
‫הוא אמר שהם ממהרים לבית הוריה ו…‬
‫הם יקפצו אלינו בפעם הבאה, אולי בדרך חזרה.‬
‫זו התראה ממש קצרה.‬
‫קארן.‬
‫אבל זה נכון.‬
‫ובכן, הוא יצר קשר.‬
‫זה טוב, נכון? ו…‬
‫תהיה פעם אחרת.‬
‫אולי אשלח לו את אלבום התמונות?‬
‫כמובן, מותק. כמובן.‬
‫סליחה, אבל מה הקטע עם הבחור הזה?‬
‫אבא, אל תכעס.‬
‫אני כבר כועס, מותק. אני כל כך כועס ש…‬
‫טוב שהוא לא הגיע,‬ ‫כי הייתי מתאפק שלא לשבור את צווארו.‬
‫אל תעשה את זה בפני הילדים.‬
‫מה? הילדים לא יודעים עד כמה אביהם אנוכי?‬
‫את חושבת שאת מגנה עליהם‬ ‫בכך שאינך אומרת את זה?‬
‫כי בכנות, מותק, מה יש לומר על בחור‬ ‫שנטש את המשפחה שלו?‬
‫שנעלם למשך שנים ואז לפתע,‬
‫"אלוהים. הוא בא לבקר. יש!"‬
‫כאילו שכלום לא קרה?‬
‫ואז הוא מבריז לילדים שלו?‬
‫ווטסון צודק.‬
‫קריסטי, אנו חברות במשך כל חיינו.‬
‫וראיתי שזה קרה בעבר.‬
‫ימי הולדת, רסיטלים.‬
‫הפעם ההיא בכיתה ב'‬
‫כשוויתרת על אימון כדורגל כדי להיות איתו,‬
‫ומה, הוא ביטל?‬
‫אנו רוצים שזה יהיה שונה‬ ‫בכל פעם שהוא בא.‬
‫אימי מתה כשהייתי בת 18 חודשים.‬
‫בגיל של התינוקות האלו.‬
‫ו…‬
‫היא בוודאי הייתה עושה הכול‬ ‫כדי לקבל עוד חמש דקות איתי.‬
‫אז לראות את אביך מוותר‬ ‫על ההזדמנויות שלו‬
‫לחזור אל החיים שלכם שוב ושוב, זה רק…‬
‫אני נפגשת עם אבי פחות מכפי שהייתי רוצה.‬
‫אבל הוא לעולם לא יחמיץ הזדמנות‬ ‫לראות אותי או להיות איתי.‬
‫לא בגלל שהוא קדוש.‬
‫אלא בגלל שהוא הורה,‬
‫וזה מה שהם אמורים לעשות.‬
‫מתוקה.‬
‫עברנו המון בחודשים האחרונים.‬
‫רצינו שהמשפחה שלנו תהיה שלמה.‬
‫אבל אולי מה שהיינו צריכים היה כאן כל הזמן.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הילדים.‬
‫אני רוצה שהילדים שלך יהיו הילדים שלי.‬ ‫כאילו, באמת.‬
‫כאילו, אימוץ?‬ ‫-כן.‬
‫זה ממש מסובך, מותק.‬ ‫-נפתור את זה אח"כ.‬
‫אבל אני מתכוון לומר‬ ‫שאני רוצה שהמשפחה הזו…‬
‫תהיה משפחה אחת. המשפחה שלנו.‬
‫אני רוצה שנהיה…‬
‫אנחנו.‬
‫מה דעתך?‬
‫אני חושבת שאני לא זו שאתה צריך לשאול.‬
‫ווטסון ברואר.‬
‫מהרגע שהוא נכנס לחיינו עם הכופתאות שלו‬
‫וההתלהבות המטורפת שלו, הוא תמיד היה מוגזם.‬
‫ניסה יותר מדי.‬
‫הפך דברים על פיהם.‬
‫מה אני חושבת?‬
‫מה אני באמת חושבת?‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫אז ביליתי את אחר הצוהריים עם אבי,‬ ‫אחרי הכול.‬
‫אבי האמיתי.‬
‫על אף שצריך המון מסמכים‬ ‫כדי שזה יהיה רשמי, ובכל זאת.‬
‫כולם קיבלו קצת ממה שהיו צריכים.‬
‫- קשישה שגרה בנעל -‬
‫למלורי היה רעיון נהדר משלה.‬
‫- היו לה כל כך הרבה ילדים שביתה קרס! -‬
‫טוב, את זה אסיע למצעד.‬
‫קלאודיה רשמה את לוסי ניוטון‬ ‫לקטגוריית התחפושת האינדיבידואלית.‬
‫והתחפושת המדהימה של מימי‬ ‫סוף־סוף זכתה במקום הראשון.‬
‫כן.‬ ‫-בואו נעשה את זה.‬
‫ראי את זה.‬
‫- התינוקות של סטוניברוק -‬
‫בני משפחה הם האנשים שזוכרים את עברך.‬
‫אבל הם גם אלו שנוסעים איתך אל העתיד.‬
‫אתם נראים נהדר.‬
‫אוהבים אתכם. נתראה במצעד.‬
‫ולא משנה לאן נלך…‬
‫הדרך היחידה להגיע לשם היא קדימה.‬
‫- מבוסס על הספרים מאת אן מ. מרטין -‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬