NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
KRISTY JA VAUVAPARAATI
Sanotaan, että norsu ei unohda koskaan.
En tiedä, mistä sen tietää, koska norsut eivät puhu.
Perhe taas todellakin muistaa kaiken.
Matkapahoinvoinnit, hirveät hiustyylit -
ja kun teeskentelit koiraa ja purit postinkantajaa.
Pidit tätä Six Flagsin safaripuistossa,
kun gibboni pissasi kattoikkunasta sisään.
-Tahra näkyy yhä. -Äiti, miksi säilytit sen?
Ei se ollut tietoinen päätös.
Tavaroita kerääntyy, ja niihin kiintyy.
Haluatko varmasti luopua näistä?
Tietysti.
Emme tarvitse niitä enää, joten annetaan ne tarvitseville.
Kaiken äitini tänä vuonna kokeman jälkeen,
tiesin, että sen sanominen oli vaikeaa.
Joskus on kai pakko luopua vanhasta ja tehdä tilaa uudelle.
Uusi-Seelanti!
Tiesitkö, Uudessa-Seelannissa on enemmän lampaita kuin ihmisiä?
Kaikki sen tietävät.
-Todellako? Tietävätkö kaikki sen? -Kyllä.
Tiesitkö myös, että siellä on erityinen laji minilampaita,
jotka kaivavat pesiä vuorten rinteisiin,
ja ne olivat J.R.R. Tolkienin hobitinkolojen inspiraation lähde.
Hahaa. Et tiennyt sitä.
Et voinut tietää sitä. Arvaa miksi?
Keksin sen. Se ei ole totta.
Minusta siellä olisi silti siistiä käydä. Eikö?
Siitä asti, kun äiti ja Watson luopuivat lapsen yrittämisestä,
Watson on puhunut isosta matkasta.
Luulen, että hän yrittää saada äidin unohtamaan surunsa.
Ja tuen sitä täysin.
Sain juuri mielenkiintoisen sähköpostin.
Puhelimethan on kielletty pöydässä.
Puhelimeni oli keittiössä, kun olin hakemassa vettä,
jota kukaan muu ei hakenut.
Kristy,
sinut on valittu vauvaparaatiin.
Mikä on vauvaparaati?
Stoneybrookin vauvaparaati.
Se alkoi toisen maailmansodan aikaan,
kun kaikki naiset olivat kotona mökkihöperöinä.
He alkoivat pukea vauvojaan hassuihin asuihin -
ja jakaa palkintoja parhaille.
Se oli vuosittainen tapahtuma, kunnes -
kymmenen vuotta sitten kaikki jäivät eläkkeelle -
tai kuolivat tai jotain.
Tänä vuonna on sen 80-vuotisjuhla,
ja kaupunki päätti järjestää sen taas.
He haluavat kaikki -
elossa olevat voittajat -
mukaan kulkueeseen.
Se tarkoittaa sinua, Kristy!
Aivan!
Mitä? Voitinko vauvaparaatin?
Olivatko tuomarit sokeita?
Olit niin suloinen. Olit 18 kuukautta.
Puin sinut pieneksi pukin muoriksi.
Sinulla oli isot punaisten posket.
Olit kuin 1940-luvun joulukortista.
Boom. Siinä se on.
Mikä se on?
Edessänne on Stoneybrookin vuoden vauva vuodelta 1973.
-Ei. -Aivan. Jep.
Isoäiti Brewer puki minut vauva-Nixoniksi. Ihan tosissaan.
Asun suosio ei kestänyt, mutta arvonimi pysyi.
Olemme molemmat mukana.
Emmekä ole.
-Kyllä olemme. -Tämä on niin söpö.
En kestä sitä! Sinun on mentävä mukaan.
-Sano, että menet. -Kannustan sinua.
En ollut nähnyt äitiä niin innoissaan mistään viikkoihin,
mutta voin ajatella vain...
Saavatko ystäväni tietää tästä?
Stoneybrookin vauvaparaati palaa taas.
Kaikkien vuosien jälkeen aikani on tullut.
Tässä sanotaan, että osallistujien on oltava alle kaksi.
Kaksitoista vuotta sitten Mimi ja Mary Annen äiti -
ilmoittivat Mary Annen ja minut kilpailuun.
-Niinkö? -Äitisi oli jo sairas.
Hän tarvitsi jotain muuta ajateltavaa.
Asujen suunnitteluun ja ompeluun meni viikkoja.
Ensin meidän piti olla räsynukkeja.
Sitten Mimi mietti: "Mikä olisi söpömpi kuin räsynukkevauva?"
Vauva puettuna hevoseksi.
Melkein.
Vauva puettuna eläinvauvaksi, joka on puettu räsynukeksi.
En tiennyt tästä mitään.
Se oli niin söpöä, että meistä tuli söpön määritelmä.
Tiedätkö mitä tapahtui?
Voitimme, ja isä hautasi todisteet samaan laatikkoon -
kuin muut muistot.
Liz Thomas ja Kristy ilmestyivät paikalle -
vanhassa jouluasussa ja voittivat kilpailun,
koska -
Valkoinen keskinkertaisuus voittaa värillisen naisen osaamisen?
Niin, mutta Kristyn isotäti Judy oli tuomarina,
ja hänen olisi pitänyt luopua tehtävästä.
Jäävätä itsensä.
Tittelimme siis ryöstettiin.
Ensinnäkään en tiennyt tuosta mitään,
tai isotädistäni, jonka nimi on Trudy.
Toiseksi se oli pukin muorin asu.
Kolmanneksi toivon, että te olisitte voittaneet,
jotta saisitte osallistua siihen tyhmään paraatiin -
Watsonin ja kaikkien entisten vauvojen kanssa.
-Oletko mukana paraatissa? -Jep.
Minä, Watson ja muut vanhat vauvat.
No, Baby-Sitter Club osallistuu myös paraatiin.
Niinkö?
Rakennamme ja suunnittelemme lavan,
ja laitamme vauvoja sen kyytiin.
Tietysti turvallisesti.
-Tämähän on hieno idea. -Niin!
Se oli hieno idea,
ja minua aina ärsyttää, kun hyvät ideat eivät ole minun.
Eikö se ole kallista?
Osallistuminen on vain 15 dollaria,
ja kassassa on paljon rahaa tarvikkeisiin.
Lisäksi se on hyvää mainosta.
Siellä on paljon perheitä, joista voi tulla asiakkaitamme.
Niin.
Tehdään se.
Mikä teemamme olisi?
Voisimme pukea vauvat eläimiksi, ja tehdä siitä eläintarhan.
-Tai sirkuksen. -Tai arkin, kuin Nooan arkki.
En halua raakoja ideoita. Mietitään vähän aikaa.
Muistakaa, että kyse on kunniasta. Mimin kunniasta.
-Ja äitini. -Ja Kristyn äidin kunniasta.
Koska tämän jälkeen Kristy voi vihdoin ja ansaitusti kantaa kruunuaan.
En usko, että palkinto on kruunu.
Se on todellakin kruunu.
-Mitä ikinä. Olemme perhettä. -Anna keksipala.
Älä ruoki minua!
Yök, sormet irti!
-Hei kaikki? -Se on lusikkani!
-Hei. -Mitä?
-Ällöttävää! Ja aivan tarpeetonta. -Hei kaikki?
Sain sähköpostin isältänne.
Ilmeisesti hän ja hänen tyttöystävänsä matkustavat Stoneybrookin läpi -
matkalla tyttöystävän vanhempien luo Maineen -
uuden vauvansa kanssa.
En tiennyt, että isällä on uusi lapsi.
En minäkään.
Mutta hänellä on, ja hän ja Jocelyn,
se on kai hänen nimensä, ajattelivat, että olisi kiva -
tulla vauvaparaatiin, jotta tapaisitte hänet.
Onko se poika?
Haluatko, että tapaamme hänet?
Se on täysin oma päätöksenne.
Yksittäinen tai yhteinen. Mitä ikinä päätättekin.
Päätäni särkee, joten menen sänkyyn.
Jos hän haluaa tavata meidät, on varmaan hyvä tavata.
Älä viitsi. Hän haluaa vain rahaa.
-Sam. -Mitä?
Emme ole nähneet häntä kahteen tai kolmeen vuoteen.
Äiti nai rikkaan miehen,
ja äkkiä hän ja joku tyttöystävä ovat matkalla tänne.
Tehkää, mitä haluatte. Minulle riittää jo.
-Minä puhun hänelle. -Kiitos.
Mitä sinä haluat tehdä?
Haluatko nähdä hänet?
Totuus oli, etten tiennyt,
mutta tiesin, etten voisi ajatella mitään muuta,
ennen kuin selvitin sen.
Viljaympyrät näkyvät vain ilmasta.
Ne ovat tulevaisuuden avaruusolioiden tekemiä tai menneisyyden jäänteitä.
Inspiraationa käytän kuvanveistäjä Richard Serraa.
Aaltomaiset muodot, maanläheiset värit ja tyyliin sopivat vauvat....
Onko niiden tarkoitus olla avaruusolioita?
Tai olioita evoluution alkuvaiheessa.
Veistos voi olla kuin avaruusalus. Tai ajan alusta, kuten Stonehenge.
Stonehenge on kai neoliittikaudelta.
Mitä? Se oli Doctor Who -jaksossa.
Tuo on tosi siistiä, Claudia,
mutta se voi olla vähän korkealentoista -
Stoneybrookin vauvaparaatiin.
Se on vaihtoehto. Kuullaan seuraava.
Ajattelin, että voisimme tehdä jotain, josta vauvat nauttivat.
Vaikka musiikkifestivaalit.
Vauvat kukkakruunuissa, viritetään kaiuttimet,
lava voisi olla mutakenttä.
-Mutakenttä? -Lapset tykkäävät mudasta.
Jos käytämme tätä mainontana,
ihmiset eivät innostu vauvoista mudassa.
Selvä. Mitä te ehdotatte?
Vauva-Pähkinänsärkijä!
-Vauvat lumihiutaleina ja makeishaltijana. -Klaara-vauva!
-Tai Balanchine-version Marie. -Voimme käyttää oikeaa lunta.
-Miten? -Lumikoneella.
Niitä voi vuokrata rahalla.
Selvä. Vanha nainen, joka asui kengässä.
Kuten tarinassa,
lava voi olla kenkä ja vauvat lapsia!
Luulin, että tekisimme jotain puhuttelevaa.
Vanha nainen, joka asui kengässä puhuttelee.
Se on elämäni.
Äidillä on niin paljon lapsia, ettei hän tiedä, mitä tehdä.
Kristyllä on iso perhe. Hän ymmärtää, mitä tarkoitan.
En ymmärtänyt, mitä kukaan tarkoitti.
Mietin vain isääni.
Vauvat puettuina mudaksi tai kahviksi...
Kuulostaa hyvältä.
Eikö sinulla ole ehdotusta?
Kerrankin minulla ei ollut.
Malloryn on parempi.
Todellako? Stace?
Minun on aika tyhmä. Lapsia Broadwaylla tai jotain.
-Luoja, miten en keksinyt sitä? -Ei, ei musikaalissa.
Ihan vaan Manhattanin horisontissa, ja vauvoilla olisi smokit.
Tyhmä idea.
Entä isäsi?
Hän työskentelee markkinoinnissa.
-Ehkä hän voisi antaa ideoita. -Niin. Ehkä.
En luottaisi siihen.
Oikeastaan en luottaisi häneen ollenkaan nyt.
Mitä on tekeillä?
Isäni on kaupungissa.
Onnekas.
Ei, kun koko ajan. Hän käytännössä asuu siellä.
Ei äitini tai meidän kanssa.
Ovatko he kertoneet mitään vielä?
He sanovat, että se on työn takia, mutta he riitelevät paljon.
En tiedä.
Et tiedä, koska he eivät tiedä.
Ei se mitään.
-Mitä jos he... -He saattavat.
Mutta ehkä eivät.
Ainoa tehtäväsi on olettaa parasta.
Vanhemmat usein vastaavat odotuksiisi.
Mitä tapahtuukin,
se on oikea ratkaisu, koska sen täytyy olla.
Dawn, sinun pitäisi olla terapeutti.
Tiedän.
Kiitos.
Jos ajattelin kertoa heille isästäni, nyt olisi ollut hyvä aika,
mutta…
-Rakastan teitä. -Rakastan sinua!
Siis Vanha nainen, joka asui kengässä sai kaksi ääntä.
Nytkö, Mallory?
David Michael...
Sinä iltana mietin, mitä Dawn sanoi,
olettaa ihmisistä parasta, odottaa parasta.
Se ei ole koskaan ollut tyylini,
mutta tyylit kuulemma muuttuvat.
Minä haluan tavata isän.
Jos se sopii.
Sopii tietenkin, kulta. Kerron hänelle.
-Minäkin haluan nähdä hänet. -Niin minäkin.
Hei, Sam! Kaveri!
Kulta, anna hänelle tilaa.
Hei, muuten Kristy.
Kuulin, että vauvaparaati-ihmiset -
suunnittelevat aika hauskoja asuja meille voittajavauvoille.
Oletko innoissasi?
Voi veljet.
Kaikki palasi vauvaparaatiin, ja vauvaparaati oli tulossa tänne,
kätevästi suurelle takapihalleni.
Mitä tuo on?
Kanaverkkoa. Teen siitä kengän muodon.
Päällystämme sen paperimassalla ja Charlien vetää sitä autollaan.
-Suostuiko Charlie siihen? -Puhuin hänelle.
Janine auttoi minua suunnitelman, miten rakennamme lastenistuimen.
Ovatko nuo Ikean ohjeet?
Mitä nämä numerot ovat?
Hyvä, eikö?
Jos pitää oranssista.
Kyllä. Se on kauden kuumin väri.
Hyvästi, milleniaali-pinkki. Hei, Z-sukupolven oranssi.
Kristy, katso kangasta, jonka löysin.
Mitä varten se on?
Vauvojen asuja.
-Onko se milleniaali-pinkki? -Ei.
-Se ei toimi tämän oranssin kanssa. -Ehkä voit maalata kengän uudelleen.
Oranssi ja pinkki voi näyttää hyvältä yhdessä.
Kuin psykedeelinen 60-luvun tunnelma.
Siisti idea.
Katsotaan, kun se on maalattu.
Selvä homma.
Hyvä.
Pitää sopia, kuka on vauvojen kanssa lavalla.
Olen vanhojen vauvojen lavalla.
Aivan.
Itse asiassa se on enemmänkin iso auto.
Sen jälkeen vietän aikaa isäni kanssa.
Niin! Unohdin, että Watsonkin on paraatissa.
-Hassua, että te molemmat... -Ei.
Oikean isäni.
Onko hän täällä?
Hän on tulossa uuden tyttöystävänsä kanssa.
Heillä on vauva kai.
Sopiiko se äidillesi?
Entä sinulle?
Hän otti yhteyttä, joten se on varmasti tärkeää hänelle.
Miksi en olettaisi hänestä parasta?
Paljonko meillä on tätä maalia?
Voi, ei.
Sabotaasi!
-Minä vitsailin. Mutta apua. -Meidän pitää viedä kaikki pois tieltä.
Oletko varmasti valmis siihen?
Tapaamaan isäsi?
En voi valittaa koko ajan, etten näe häntä,
ja olla sitten näkemättä häntä, kun hän haluaa nähdä minut.
Niin kai.
Mutta sinä olet tärkein, Kristy.
Mitä sinä haluat, ei hän.
Ehkä Mary Anne oli oikeassa,
mutta oli toinenkin hyvin tärkeä ihminen,
ja hän halusi,
että autan häntä tekemään isälle lahjaksi valokuva-albumin kaikesta,
mistä hän jäi paitsi.
Katso tätä.
Mistä tämä on?
Se on ensimmäinen esikoulupäiväsi.
Itkit niin, ettei äiti saanut sinua pitämään nimilappua, jonka hän teki.
Ehkä pitäisi löytää kuva, jossa en itke.
Se voi olla vaikeaa. Itkit paljon.
Tuo on hyvä!
Rakastit vanhan kadun puiden isoja juuria.
Niihin muodostui lätäköitä, ja leikit, että ne olivat hiirten uima-altaita.
Onkohan isä nähnyt näitä?
Lähettikö äiti ne?
En tiedä.
Kristy,
tämä taidat olla sinä vauvaparaatin voittajana.
Taidat olla oikeassa.
Oletko isän sylissä?
Ilmeisesti.
En muista kyllä, mutta muistan tuon paidan.
Hän käytti sitä koko ajan.
Laitetaan tämäkin mukaan. Mukava muisto.
Vaikka et muistaisi sitä.
Yhtäkkiä ymmärsin, miksi isäni ilmestyi paikalle.
Hän oli varmasti saanut saman sähköpostin kuin äitini.
Hän muisti vauvaparaatin.
Se merkitsi hänelle jotain.
Nyt saisin tilaisuuden näyttää, kuka minusta oli tullut.
Ensimmäistä kertaa koko aikana -
olin iloinen siitä, että vauvaparaati palasi,
ja toi isäni takaisin.
Onko tuo mekko vai tyynyliina?
Tutkin entisajan pieniä lapsia ja luin,
että pojat pitivät mekkoja viisivuotiaiksi asti,
joten se sopii aikaan.
Veljeni ei kyllä pidä sitä.
Miksi? Koska se on pinkki?
Luin myös, että vaaleanpunainen oli poikien väri 1940-luvulle asti.
En välitä sen väristä!
Välitän, että siitä puuttuu kädenreikä!
Teen toisen kädenreiän.
Huomiseen mennessäkö?
Lisäksi maali on tummempi kuin oli tarkoitus.
Vauvoja tuskin edes näkee sitä vasten.
-Ne on kuin naamioitu. -Ei hätää.
Älä huoli, kaveri, näytät kohta taas normaalilta.
-Voi luoja, rikot sen! -Tai teet toisen kädenreiän.
Veljeni on saatava tyynyliinasta ulos.
Se on ajanmukainen mekko.
Ehkä kerhomme lava ei tekisikään vaikutusta isään.
Mutta aikaa oli vielä aamuun asti.
Eikä hän tullut katsomaan lavaa.
Hän tuli tapaamaan meitä.
Minua.
-Minulla on sinulle yllätys! -Au!
Oletko kunnossa, kulta?
Onko se ripsivärini?
Joo, lainasin sitä.
Haluatko, että autan?
En. Se oli tyhmä ajatus. Mikä se yllätys on?
Järjestäjätoimikunta lähetti tämän sinulle paraatia varten.
Ei.
Se olisi niin söpö, Kristy!
Se on naurettava.
-Tiedätkö päivän suunnitelman? -Kyllä.
Watson ja minut haetaan täältä, sitten ajamme paraatikulkueessa.
Sen jälkeen tapaan pojat pesäpallokentällä puistossa,
ja Charlie ajaa meidät kaupunkiin lounaalle.
Isän kanssa.
Ja Jocelynin ja vauvan.
Haluatko, että varaan teille jonkun kivan paikan?
Ehkä Stoneybrook Inn tai...
Ei. Me mennään varmaan pizzalle. Mikä on helpointa.
Kuinka voit?
Jännittää!
Selvä, hyvä.
Ja hermostuttaa. En tiedä. Miltä sinusta tuntuu?
Ai.
Tunteeni isääsi kohtaan -
ovat erilaiset kuin teidän tunteenne isäänne kohtaan.
Jos te olette onnellisia,
se tekee minut onnelliseksi.
Olen pahoillani siitä vauvasta.
Se oli aluksi vaikea uutinen,
mutta ajattelin sitä, eikä se liity minuun mitenkään.
Sinä ja veljesi saatte elämäänne uuden pienen ihmisen rakastettavaksi.
Enemmän rakkautta on aina hyvä asia.
Voi kulta.
Selvä. Ole hyvä, Stoneybrook.
No niin.
-Niin! -Älä nyt, Kristy.
Älä petä minua.
-Pue omasi. -En!
Jätän tämän ihan viime hetkeen asti.
Kuten itse haluat.
Pidän itse kaikki tutit!
Voi, kulta...
Se ei kuivu.
Tämä on vielä märkä. En halua maalia autooni.
Olen itse enemmän huolissani asuista.
-Vau! -Onko se valmis?
Hyvännäköinen kurpitsa!
Sen pitäisi olla kenkä.
Hienoa. Kaikki naapurit näkevät -
Kuten sanoin, hyvännäköinen kenkä.
Watsonin vauvahatussa.
-Onko se tehty paperimassasta? -Etsi autotallista tuulettimia.
-Autetaan lapsia kuivaamaan sen. -Näyttää märältä.
-Niin. -Kokeilimme sitä jo!
Ai.
Mitä nuo ovat?
Anteeksi. Sauma repesi, kun yritin pukea sitä.
Sama juttu, tavallaan.
Minusta tuntui, että Lucysta olisi mukavampi olla vähän huolitellumpi.
Tämä on Mimin tekemä asu, josta kerroin.
Se näyttää yhä aivan uudelta.
Tiedän, ja se on ihana,
mutta tein paljon töitä näiden asujen eteen.
Tiedämme sen, ja arvostamme sitä kyllä.
Nämä vain näyttävät paremmilta.
-Ne eivät edes sovi yhteen. -Ei.
Mutta kaikissa on kädenreiät.
Minusta Squirt näyttää upealta.
Siinä.
Näytän teille.
Hei!
Voi luoja!
Tuo ei ole hyvä!
-Voi apua. -Selvä.
-Ei! -Ei!
Paperimassa ei ole tarpeeksi vahvaa!
Ei, vika on kengän rakenteessa!
Jos olisimme tehneet viljaympyrän, turvaistuin olisi kiinnitetty lavaan!
Kenkä oli hieno idea, mutta toteutus ontui!
Miten se olisi pitänyt toteuttaa?
Onhan tämä maali vesiliukoista?
Pitäisi olla. Luulisin.
Siitä tuli katastrofi,
se ei ollut vain paha mainos kerholle, vaan koko ihmisyydelle.
Ja isä tulee näkemään tämän.
Ei hätää. Ei tule.
Mitä?
Sain häneltä juuri viestin. He eivät tule.
Miksi?
Hän sanoi, että heillä on kiire tyttöystävän vanhempien luo,
ja he poikkeavat ensi kerralla. Ehkä paluumatkalla.
Aika viime hetkellä.
Karen!
Se on totta!
Hän on yhteydessä.
Eikö se ole hyvä? Ja tulee seuraava kerta.
Ehkä voin lähettää valokuva-albumin.
Tietysti, kulta. Tietysti voit.
Olen pahoillani.
Onko se kaveri tosissaan?
Isi, älä hermostu.
Hermostuin jo.
Olen niin hermostunut, että on parempi, ettei hän tullut,
koska vääntäisin hänen niskansa nurin.
Voitko käyttäytyä lasten nähden?
Luuletko, etteivät he tiedä, miten itsekäs heidän isänsä on?
Luuletko, että suojelet heitä, kun et sano sitä suoraan?
Mitä muuta voi sanoa tyypistä, joka hylkää perheensä?
Joka katoaa vuosiksi ja sitten yhtäkkiä:
"Hei. Hän tulee käymään. Jee!"
Kuin mitään ei olisi tapahtunut. Ja tekee sitten oharit omille lapsilleen.
Watson on oikeassa.
Olemme olleet parhaita ystäviä koko ikämme,
ja olen nähnyt tämän ennenkin.
Syntymäpäivät, esitykset.
Silloin toisella luokalla -
jäit jalkapalloharjoituksista, jotta voit viettää aikaa hänen kanssaan,
ja hän perui.
Toivomme hänen muuttuneen, joka kerran!
Äitini kuoli, kun olin 18-kuukautta.
Saman ikäinen kuin monet näistä vauvoista.
Olen melko varma, että hän olisi tehnyt mitä tahansa -
saadakseen vielä viisi minuuttia kanssani.
Joten kun näen isäsi heittävän hukkaan -
mahdollisuutensa olla osa elämäänne uudestaan ja uudestaan, en vain -
En näe isääni niin paljon kuin haluan,
mutta hän ei ikinä menettäisi tilaisuutta tavata minua tai olla kanssani.
Eikä se tarkoita, että hän pyhimys, mutta hän on vanhempi,
ja se kuuluu vanhemmuuteen.
Rakas.
Viime kuukausina on tapahtunut paljon.
Olemme koittaneet täydentää perheemme.
Mutta ehkä etsimämme onkin ollut juuri tässä koko ajan.
Mitä tarkoitat?
Lapset.
Haluan, että lapsesi ovat minun lapsiani. Oikeasti.
Adoptioisitko heidät?
-Se on monimutkaista. -Voimme selvittää sitä myöhemmin.
Tarkoitan, että haluan, että perheemme -
on yksi perhe.
Meidän perheemme.
Haluan meidän olevan -
me.
Mitä sanot?
Taidat puhua väärälle ihmiselle.
Watson Brewer,
siitä asti, kun hän astui elämäämme mykyjensä -
ja yli-innokkuutensa kanssa, hän on mennyt liian pitkälle,
yrittänyt liikaa ja kääntänyt asiat päälaelleen.
Mitä sanon?
Mitä voisin sanoa?
Rakastan sinua.
Ja minä sinua.
Sain siis viettää iltapäivän isäni kanssa sittenkin.
Oikean isäni, vaikka saisimmekin odottaa virallisia papereita pitkään,
siitä huolimatta.
Kaikki saivat, mitä tarvitsivat sinä päivänä.
Mallorylla oli oma hyvä idea.
VANHA NAINEN, JOKA ASUI KENGÄSSÄ
Selvä, tätä voin vetää kulkueessa.
Claudia ilmoitti Lucy Newtonin yksilöasukilpailuun,
jossa Mimin mahtava asu voitti vihdoin ensimmäisen palkinnon.
Hoidetaan homma.
Katso tätä!
STONEYBROOKIN VAUVAT
Perhe voi muistaa menneisyytesi,
mutta he kulkevat myös kanssasi tulevaisuuteen.
Näytätte upeilta.
Rakastan teitä! Nähdään paraatissa!
Ja minne menemmekin,
pääsemme sinne vain kulkemalla eteenpäin.
PERUSTUU ANN M. MARTININ KIRJASARJAAN
Tekstitys: Meri McMillan