EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Ända sen flytten hit har det bara varit mamma och jag i vårt lantliga lilla hus.
Men i dag ändras det för familjen Spier flyttar in!
Bara för en vecka, men ändå. Som en försöksperiod inför framtiden.
Om mamma och Richard nånsin gifter sig
blir Mary Anne och jag styvsystrar på riktigt.
Så jag vill göra mitt rum helt perfekt.
Och sen tar jag itu med resten av huset.
Där är ju mattan!
Gumman, vad fint. Vem har lärt dig damma?
-Vad är det här? -En tinktur.
En droppe på tungan varje dag håller negativa andar borta
och förbättrar ens ordningsamhet.
-Ordningsamhet? Du kanske ska öka din dos. -Ibland är du verkligen din pappas dotter.
Nu är de här. Okej.
Välkomna!
-Finns det en ledig säng på Chez Schafer? -Hitåt, syrran.
Packningen kanske ser överdriven ut, men jag tog med allergivänliga sängkläder.
Och en liten fläkt för det är ju omöjligt att somna om det är knäpptyst.
-Jag tog med lite… -Tänker du säga hej?
-Förlåt. Hej. -Hej.
Slappna av. Det här blir en kul vecka. Jag hjälper dig.
-Visst. Det är den minsta. -Okej.
-Tusan! Älskling, vad har du i den? -Flera schackspel i tenn.
Det grejar jag.
Så där ja. Vi betedde oss redan som en soft, lycklig familj.
Samtidigt var barnpassningen hos familjen Pike betydligt mindre soft.
-Jag befaller dig att sluta! -Stick och brinn, Mallory!
Vi kan inte kontrollera kaoset. Kaoset kontrollerar oss.
Förr pratade hon bara på rim, så det här är ett framsteg.
Okej. Alla får göra precis vad de vill.
Jessi! Vi ska ju stå enade.
Utan regler har de inget att trotsa. Lita på mig.
Mamma!
Byron snubblade. Han blöder.
Välkommen till mitt systerskapskit.
Ansiktsmasker, tarotkort, brädspel… Vad vill du göra först?
Välj du. Gör det nåt om jag fixar plats åt mina kläder?
Självklart inte. Mitt rum ska kännas som ditt rum.
Menar du det?
-Absolut. Allt som är mitt är ditt. -Okej. Schyst!
-Vad gör du? -Fixar plats åt lite av mina kläder.
-Har du ett dolt rum eller nåt? -Panelen? Den går väl inte att öppna?
Jaså, den dolda gången. Har jag inte berättat om den?
Det går en underjordisk tunnel från ditt rum ända till stormkällaren.
Den byggdes under förbudstiden,
så att de kunde tillverka gin eller nåt i hemlighet.
Vilken osedlig historia.
-Det gillar jag. -Jag med.
Tänk om det bor nån varelse där?
Som aldrig sett solen eftersom de aldrig lämnat tunneln.
Osannolikt, gumman.
Däremot kan en inkräktare ta sig in genom källaren.
Inte ett dugg hjälpsamt. Nu äter vi våra tacos.
Ta inte illa upp, men veganköttet är väldigt okryddat.
Mitt fel. Min mage tål inte starka kryddor.
Du kan väl hämta habanerosåsen?
Visst. Men du borde överväga att gradvis vänja dig vid starka kryddor.
Det kan bero på magen,
men kanske har du bara inte ätit det på grund av kulturella skillnader.
Vilket vi älskar och stöder här hos oss.
Det är väl fördelen med att vi bor ihop? Vi kan lära oss av varann.
-Jag tar gärna chilisås. -Så ska det låta.
Vilken rivstart. Det var mycket.
Du milde!
Skönt. Byron mår bra.
Byron? Ett av alla barnen i familjen Pike, va?
Han trillade visst och slog huvudet när Jessi och Mallory var där.
Skallskador kan vara allvarliga.
Det var bara ett skärsår som behövde sys. Han mår bra nu.
Nu, ja. Det kan uppstå en hjärnblödning eller överhudsblödning.
-Han kan må bra ena stunden, sen… -De undersökte honom på akuten.
Ser positivt ut.
Jag är inte negativ, bara realistisk. Mary Anne? Vad händer där borta?
Mår du bra?
Jag mår bra. Chilisåsen blev nog lite mycket för mig.
-Mjölk? -Mandel eller havre?
Vanlig?
Är du okej?
Jadå.
Den här dockan överrumplade mig bara.
Logan, jag måste lägga på.
Nej, jag menar det. Du kan väl lägga på först. Nej, du…
Använder Logan och du fortfarande inga benämningar?
För det låter som ni är rätt ihop.
Dawn, låt mig presentera herr Clownis. Jag har haft honom sen jag var liten.
Visst är han söt?
Jättegullig. Vet du var min rökelsehållare är?
-Nej, jag har nog flyttat den. -Det är lugnt, jag hittar den.
I en kopp. Du kommer att älska den här.
En specialblandning som främjar avkoppling och god sömn.
Perfekt inför natten.
Förlåt. Känsliga lungor.
Det är lugnt. Jag vill ju att du ska trivas.
Tack. Okej. God natt, syrran. Dröm sött.
Det var fruktansvärt. Byron såg hela sitt liv passera revy.
Men han är bara tio, så det borde ha gått fort.
Mallory!
-Så skönt att han är oskadd. -Verkligen.
Han fick bara sex stygn, men de kostade typ tusen dollar styck.
Vårt sjukvårdssystem slår till igen.
Claire fyller snart år, och hon ville ha ett tivolikalas,
men nu har vi visst inte råd.
-Hon är besviken. Jag har dåligt samvete. -Vänta.
Vad sägs om att klubben ordnar kalaset? Vi kan säkert fixa tivolikänsla.
Det behövs inte. Det är för mycket jobb.
Ett barn under vår omsorg skadades.
Pr-mässigt är det en katastrof. Vi måste värna om vårt rykte.
Hon menar att det är det minsta vi kan göra. Och vi gör det gärna.
Klubbkassan är välfylld, så vi kan skippa vår välgörenhetsdonation
och ta pengarna till kalaset.
-Okej. Tack, tror jag. -Alla som är för förslaget säger "ja".
-Ja! -Ja!
Förlåt. Ja.
-Är allt bra? Du har inte sagt ett knyst. -Jag sov inte i natt.
-Höll Dawns snarkningar dig vaken? -Men ursäkta?
Nej, snarare den dolda gången i hennes rum.
Va? Har du en dold gång i ditt rum? Är den hemsökt?
Men fladdermöss, då? De bär alla på nåt konstigt virus.
-Och pappa säger… -Mary Anne.
Hör på nu. Den dolda gången är inte det minsta läskig.
Du har rätt. Ledsen att jag är så mesig.
Det är lugnt. Du ska känna dig trygg att dela dina känslor här.
-God natt. -God natt.
-Somna nu. -Okej.
Men det finns definitivt råttor. Eller pungråttor!
-De har alla rabies. Det vet jag. -De har faktiskt inte rabies.
Om jag varit en råtta skulle jag ha varit irriterad. Kom igen, universum!
Kunde jag inte fått vara nåt sötare? En hamster eller en mus? Så söta!
Med de där små paraplyerna eller kläderna de hade på sig.
Jag kan sy nåt. Vet du var man får tag på möss?
För att lyckas med Claires kalas måste vi söndra och härska.
Alla tar en uppgift.
Jag kan vara fe med mina tåskor. Barn älskar glitter och trollstavar.
Jag kan fixa presentpåsar
i rödvita popcornpåsar som funkar med temat.
Jag kan göra ansiktsmålningar. Med coola fjäderögonfransar och glitter.
Hörni, det här är verkligen rart. Verkligen. Jag är typ besatt.
Men blir det inte lite väl dyrt?
-Jag vill inte tömma klubbkassan. -Jag kan använda mina gamla balettkläder.
-Jag har säkert nåt. -Och jag har ansiktsmålningsgrejer.
Som kassör kan jag säga att det går bra att använda kassan till presentpåsar.
-Det är sånt den ska användas till. -Okej, om ni är säkra.
Toppen! Jag är så klart projektledare. Men födelsedagstårtan, då?
Jag kan baka en och fixa häftiga dekorationer.
Perfekt. Dawn?
Nån idé?
Förlåt. Det är visst jag som är lite väck i dag.
Sov du inte gott i natt? Jag sov jättegott.
Det tror jag säkert.
Efter att ha tjatat om gnagare och sällsynta sjukdomar hela kvällen
och berövat mig min sömnrökelse samtidigt som hon höll sin otäcka…
Clown.
Vad sägs om att jag är clown?
Jag tycker att de är märkliga och läskiga, men vissa människor älskar dem.
Har du svårt för herr Clownis?
Det är lugnt. Jag menar det. Han är din docka, Mary Anne.
Gör som du vill med honom. Du känner ju mig. Jag är jämt soft.
Bra!
Jisses! Det gör inget. Vi hade ändå för mycket.
-Köket är en enda röra. -Förlåt, gumman.
Mary Anne och jag försöker lära oss baka.
Vi glömde mjölet första gången och måste börja om.
Jag städade nyss hela huset, inklusive köket.
-Jag sa ju förlåt. Vi städar. -Ja.
Det säger ni nu.
Jag vet inte om du märkt det, men Dawn är smygpedantisk.
-"Smyg"? Hon är rätt öppen med det. -Har hon plågat dig?
-Nej, allt är lugnt med Dawn. Alltid. -Din stackare.
"Allt är lugnt" betyder på Dawn-språket: "Snälla, dra dit pepparn växer."
Mary Anne och min mamma är tydligen bästa vänner nu. Schyst.
Dawn, jag fick precis ett paket med jättecoola målarböcker för vuxna.
Vill du pröva?
Det är däremot inte Richard och jag.
Kanske senare.
Är allt bra?
Allt är lugnt.
Kolla här.
Köket ser helstökigt ut. Behöver ni hjälp?
-Tokmycket. -Snälla.
Det här är ett reseförkläde.
God natt. Sov gott.
Må inte sängkrypen kivas. Jag menar, rivas.
Ja?
Hörde du inte det? Från den dolda gången?
Ärligt talat så hörde jag nåt.
Men jag tänkte knappast erkänna det och låta henne driva oss till vanvett.
Nej, jag hörde inget, Mary Anne. Somna nu bara.
Kan vi ha lampan tänd? Bara i natt?
Mi casa es su casa.
Jag ska hämta vatten.
Förlåt! Är du oskadd? Jag fixade ett larm för eventuella inkräktare.
Du fixar det.
-Allvarligt? -Okej.
Vanligtvis fanns ju gästrummet,
men Richard påstod sig sova där för anständighetens skull.
Äntligen en hel natts sömn i mörkret som en vanlig människa.
Förlåt! Du var borta så länge att jag trodde nåt hänt dig.
Nåt hände faktiskt mig.
Jag insåg att Mary Anne var urjobbig att bo ihop med.
Godnattkramar! Jag nästan… Inte? Okej.
Sockervaddssmak. Visst är den snygg?
Fotot fick blodsockret att stiga, men det var det värt.
Som den torkade kaksmeten i köket.
På allvar?
-Sharon och jag städade jättelänge. -Ni missade visst några ställen.
Dawn. Kalaset är i morgon. Vad är status på din clowndräkt?
Tusan, clownen. Jag hade visst tryckt undan den
på grund av alla känslomässiga och fysiska ansträngningar på sistone.
Jag får kanske köra gamla kläder och ledset ansikte,
snarare än jätteskor och glatt humör.
Jag försöker stötta lokala företag,
men det råder brist på familjedrivna clownföretag i stan.
Jag kom precis på nåt.
Min syster var clown på Halloween i fjol, och vi har kvar dräkten som var lite stor.
Toppen! Jag älskar återbruk.
-Barnvaktsklubben. -Jag städar köket mer sen.
Enklare om jag gör det. Du är stökig, som mamma.
Är det orsaken till all passiv aggressivitet?
Jag är inte passivt aggressiv. Du är bara känslig och paranoid,
vilket är skälet till att du räds en massa saker.
-Hellöjligt! Jag räds inte en massa saker. -Jodå. Det gör du.
-Håller ni med? -Nej.
Du är försiktig, kanske.
Med en tendens att grubbla så mycket att du får panik?
Men på ett kul och lättsinnigt vis.
Vi är också taggade. Vi ses.
Mallorys föräldrar ringde. De ville gå igenom det sista inför morgondagen,
och jag lovade dem att det ska bli helkul.
Och det ska det bli.
Vi ska ha roligt.
Se till att bli taggade!
Taggad.
De sista stolarna. Vad mer behövs?
Du kan väl ta en paus? Du har jobbat hela förmiddagen.
Aldrig. Det är min systers födelsedag. Jag borde göra mest.
Vi har koll.
Wow, Jessi!
-Snygg dräkt! -Jessi, vad söt du är!
Tack! Jag köpte den i går med mamma i Stamford.
Du skulle väl använda nån gammal balettdräkt?
-Det ska ju kännas speciellt för Claire. -Vad kostade den? Jag kan föra över…
Jag använder den fler gånger. Det är lugnt.
Nej, inte alls. Ni gör på tok för mycket.
Jag vill inte vara klubbens välgörenhetsfall.
-Va? Varför tror du det? -På grund av välgörenhetsbidraget?
Förlåt. Det var heldumt sagt av mig. Jag såg inte dig som ett välgörenhetsfall.
-Jag vill inte vara en börda. -Nej då!
Var det välgörenhetshjälp när jag bad er delta i modevisningen?
Ja, det var rent faktiskt välgörenhet.
Att vara med i Barnvaktsklubben innebär att vi stöttar varann.
Vi kallar det inte välgörenhet. Det är bara vänskap.
Wow.
Hörni!
Jag har sån tur som är en i gänget. Ni är så trevliga och stöttande och…
Var är Mary Anne och Dawn?
Vad sysslar du med?
Jag går in i din dolda gång. Du har rätt. Jag är rädd för din garderob.
Och för mörkret, kritik och till och med för sunda konflikter.
Men i dag
ska jag möta min rädsla.
Mary Anne! Jag menade inte…
Herregud. Hon gick in. Tänk om det finns fladdermöss där?
Eller gångmänniskor som aldrig sett solen?
Mary Anne?
Mary Anne! Var är du?
Aj.
Dawn! Jag har sprungit genom hela tunneln!
Tänk att jag varit rädd! Den är ju tom. Vi har varit utom fara.
Toppen. Nu går vi.
Tänk att jag varit så skraj. Jag känner mig stärkt.
Den är låst.
-Hjälp mig. -Visst.
Intressant.
Vi verkar vara inlåsta tillsammans.
-Har du din mobil? -Nej.
Jag lämnade den på rummet, men du har väl din?
Jag visste inte vad som skrämde mig mest: att vara fast i tunneln
eller att vara fast i den med Mary Anne.
Födelsedagsbarnet!
Mallory lovade mig en clown. Jag vill ha clownen!
-Kolla på hatten! -Häftigt.
Grattis på födelsedagen!
Tut-tut!
Jag tror att hon gillar den.
Har du hört av Dawn?
Schyst. Garderoben och källardörren är båda låsta utifrån, så vi är fast.
Vill du köra en lek? "Jag har aldrig"?
Jag har aldrig varit fast i en underjordisk tunnel
utan mobil eller lösning i sikte.
Fast nu har du det. Du ska säga sånt du inte gjort.
Dawn, det ordnar sig.
Det finns fortfarande gott om syre här.
-Herregud. -Och…
Sharon och pappa är hemma om ett par timmar.
Efter längre än så tar pollenallergin kål på pappa.
Helt ofattbart.
Du är tidernas räddaste person, och så gick du in hit utan mobil.
Oväntat att du kom efter. Du skulle vänta i sovrummet.
Mitt sovrum. Vars dumma gång jag inte kände till förrän du dök upp
och började flytta allt i min garderob!
Jag behövde plats för mina kläder! Och du sa att allt som är ditt är mitt.
-Blablabla! -Just det.
Mitt rum, mitt hus, min mamma! Allt det är ditt!
Herregud.
Vad dum jag känner mig.
Jag visste att det var lite spänt, men så är det väl mellan systrar ibland?
Om vi var systrar på riktigt,
och Sharon var min…
-Förlåt. Jag menade inte… -Det gjorde du visst!
Jag kan vara jobbig, och du låtsas som om allt är lugnt, men du ljuger!
Du har rätt.
Jag tyckte att allt var lugnt tills det plötsligt kom ikapp mig.
Jag är van vid att ha ett eget rum, och när du var så bundis med min mamma
väcktes min revirkänsla.
Och pappa är toppen, men han är i Kalifornien,
så det har bara varit mamma och jag.
Jag förstår. Det är så med pappa och mig med.
Därför trivdes jag med Sharon.
-Jag vet att hon är din mamma, men… -Du behöver inte förklara.
Du får låna henne när som helst.
Allt som är mitt är ditt.
Jag menar det den här gången.
Om vi nånsin blir systrar på riktigt
behöver pappa inte låtsas sova i gästrummet.
-Då får vi var sitt rum igen. -Taget!
Ett klokt råd:
Om du är fast i en mystisk dold gång utan omedelbart hopp om att komma ut
får du hoppas att du har din bästa vän med dig.
Samtidigt, ovan mark, började det se mörkt ut.
Hej på er! Har ni kul?
Okej.
-Hej, Claud. Hur går det? -Det blir lite gothstuk.
Du platsar i en skräckfilm. Coolt.
Dawn och Mary Anne messar inte, så jag ska kolla att de lever.
-Håll ställningarna. -Visst.
Kan du måla en tår? Den står för min själs mörker.
Okej. Jag har aldrig
sagt att Logans andedräkt stinker, fast den gör det ibland.
Män har verkligen sköra egon.
Herregud!
Herregud, en tunnelmänniska.
Härligt med ombytta roller! Du är helrädd, och jag är oberörd.
Herregud, den tänker ta oss!
Och fötterna! De kan inte vara mänskliga!
Vad gör ni här inne?
Vi har väntat på er hos Pikes i en timme.
Jo. Nu fattar jag. Clowner är otäcka.
-Kom. Nu går vi! -Okej.
Hej, Dawn.
-Du har haft en händelserik dag. Allt bra? -Det är lugnt.
Jo…
Jag vet att du inte var intresserad, men får jag visa min målarbok för vuxna?
När jag är orolig, rädd eller har svårt att uttrycka mina känslor,
ofta alla tre på en gång, då gör jag några övningar. Det hjälper.
Tack, men jag är vare sig orolig, rädd eller hämmad.
Inget illa menat, men du spikar igen en dörr en lördagskväll
för att ickeexisterande tunnelmonster inte ska kunna ta dig,
och så påstår du att allt är lugnt?
När min ångest är på intåg hjälper det mig att sätta ord på rädslan.
Som när pojken skadade huvudet. Det verkar säkert dramatiskt och störigt,
men att yttra min allra mest skrämmande tanke hjälper.
På nåt vis förlorar den sin kraft.
Det låter rimligt.
Jag vet att du är stark. Du vill gärna stötta andra.
Men ibland är det starkaste man kan göra att erkänna
att man själv behöver stöttas.
Du, Richard.
Har du några färgpennor?
Jättemånga.
Jag får erkänna att jag hade mina tvivel om sammanslagningen av våra hushåll.
Men sanningen är att vi har mycket gemensamt.
Ursäkta. Kan jag också få lite chilisås?
Absolut.
-Tack. -Varsågod.
Gott. Allt är lugnt.
Mer än jag insåg.
-Så smakrikt. -Jisses.
Mary Anne och jag skulle alltid känna oss som systrar,
oavsett vad våra föräldrar bestämde sig för.
-Godnatt. -Godnatt.
Går det bra? Bara i kväll?
Självklart.
Undertexter: Anna Johansson