ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Колись тато мені сказав, що середня школа — найгірший час у житті.
І що він не повернувся б туди й за мільйон доларів.
Я його розумію,
проте не так там і погано.
Звісно, шостий клас був суцільним кошмаром.
Уявіть, що у вас знаходять діабет першого типу,
а потім буквально виганяють з Мангеттену глумливі інвалідофоби.
Та сьомий клас був значно кращий,
а у восьмому наразі просто чудово.
Ти молодець як завжди.
Я не маю це казати, та ти моя улюблена учениця.
Дякую, пані Катімскі.
Ти працьовита, розумна, пильна.
І чому я, доросла жінка, завжди заздрю твоєму вбранню?
Не знаю. Немов би?
А ще ти дотепна. Так тримати.
Здається, я дійсно прижилася у Стоунібруку.
І почасти це завдяки дівчатам з клубу. Вони не такі, як мої друзі у Нью-Йорку.
Від них я багато дізналася про мистецтво й створення бізнесу.
Звісно, я їх теж навчила важливим речам.
Готово. Ось так робиться коса «риб'ячий хвіст».
Класно. Я тепер русалка.
А мені зробиш? У мене на голові жах.
-Так. -Меллорі, тримай.
Так значно простіше.
Крісті! Це ж треба.
-А що? Їй гарно. -Я тобі потім зроблю.
Та найбільше у восьмому класі мені подобається те, що я дійсно
подолала діабет і можу жити далі.
Схоже, хвороба у тебе під повним контролем.
Лікувати діабет — наче розв'язувати задачку,
а з математикою у мене усе добре…
Це так. За останню контрольну у неї 98%.
Схоже, ти вже призвичаїлась до безпровідної помпи.
Не забуваєш змінювати…
Місце кожні три дні, аби запобігти інфекції.
Іноді частіше…
Якщо здається, що інсулін не всмоктується. Так.
-Я це засвоїла. -Ти дуже тямуща й енергійна.
Так. Вона немов доросла. Ми нею дуже пишаємось.
Мамо, не треба. Ти ж не мій рекламний агент.
Просто вона хвилюється. Скажете їй?
Що? Тебе запросили на святковий вечір?
І ти будеш на обкладинці журналу!
Це від Фонду дослідження дитячого діабету.
Моя лікарка там у правлінні. Це її ідея — зробити мене обличчям місяця.
Вечір? Фото на обкладинці?
Стейсі, ти у Стоунібруку найкрутіша.
Вітаю, Клуб няньок.
Це Крісті Томас, президентка та засновниця.
І є ще одна дуже крута штука.
Фонд дозволив мені влаштувати на вечорі показ мод.
Добре, пані Джохансен. Неділя після обіду, друга година.
-Стейсі, ти вільна у неділю? -Ні. Забагато показів мод
-і фотосесій. -Годі вам, дівчата.
Крісті, я можу.
Цей не показ моделей от-кутюр. Це аукціон з продажу сумок.
-Що це «от-кутюр»? -Потім.
У таких сумочках хворі на діабет носять тестери,
перекус та сік на випадок падіння рівня цукру в крові.
Вони якісь нецікаві. Може, я їх прикрашу, як твою?
Авжеж. Ми усі могли б придумати дизайни,
аби зробити сумочки красивими. Клодіє, а ми з тобою їх прикрасимо.
Обожнюю проєкти з подругами.
-А хто буде моделями? -Дівчата, а якщо ви?
Що? Я? Модель?
Перед купкою багатих снобів?
Ти що? Ні!
Це ж для доброї справи.
Гаразд. Але сукню я не вдягну.
Я згодна.
Боже, я просто у захваті!
Вітаю, дівчата. Рада, що ви прийшли.
Крісті у себе працює над сумочкою.
-Дон, розкажи свою ідею. -Хочу зробити напис проти капіталізму.
Адже усе, що буде у сумочці, коштує грошей, а це ганьба,
бо ці речі рятують хворих і мають бути безкоштовними.
Напишу, що охорона здоров'я — право людини,
а капіталізм — це отрута, якою наскрізь просякло суспільство.
Клас!
Добре, я пішла!
Боже, оце так покоління.!
Цікавляться політикою, збирають кошти для хворих на діабет.
Я в їхньому віці думала лише про хлопців та помаду.
Я й досі непристойно часто про це думаю.
Власне, про хлопців. Як у вас із Вотсоном?
Ви досі у блаженному захопленні молодят?
Досі.
Власне, ми думаємо, чи не народити нам дитину.
-Я збожеволіла? -Зовсім ні.
Ти хочеш додати цьому світові любові? Це прекрасно.
Я подумала, що дитина зробить наш союз повноцінним.
-Об'єднає нас. -А тобі це потрібно?
Я ні про що не шкодую. У мене чудові діти.
Та іноді мені спадає на думку, цікаво, як це могло бути,
якби я це зробила з правильним чоловіком.
У мене є статуетка родючості.
Завдяки їй моя подружка Солейл одразу завагітніла.
Хто знає, як пройде вагітність. У моєму-то віці.
-Тобі точно буде потрібна голкотерапія. -Та досить про мене.
Як у вас із Річардом? Розказуй свіжі плітки.
Слухай, у нас усе у шоколаді.
Купа пестощів, лагідних слів. Усе за розкладом.
Тож йому добре.
-Ми просто… -О господи.
Коли дорослі про це говорять, хочеться…
ПОМЕРТИ
Меллорі, що це за слово? Вона має надихати.
Там буде «Допомога при діабеті».
Адже там речі, потрібні хворому.
Я не великий експерт, та слово «діабет» пишеться інакше.
Можна взяти іншу сумочку?
Спробуємо виправити цю.
Стейсі, ти за 20 хвилин п'єш вже п'яту склянку. Ти в нормі?
Так. Може, трохи підвищився цукор.
Дуже підвищився. Не може бути.
Прибор дав збій. Піду робити тест.
То таке трапляється? Цукор в нормі, а потім ні?
Таке буває.
Але у мене надійна система, тож сюрпризи бувають рідко.
Ти така доросла.
Не даєш діабету ані шансу.
Один-нуль на користь Стейсі.
Не перехвали її, Мел.
Їй треба розслабитись. Бо у 13 років їй наче 35.
Потім заплетеш мені «риб'ячий хвіст»?
Я вдома спробувала, але вийшла звичайна косичка-невдаха.
Авжеж.
«Риб'ячий хвіст» робиться так. Берете пасма з боків, вплітаєте всередину.
А тепер зробимо так…
Слухаю.
Крісті!
-Що у тебе на голові? -Нічого!
Це Карен гралася.
А новому малюку ти теж даси гратися з волоссям?
Твоя мама сказала моїй. У них із Вотсоном буде дитина!
Вітаю.
Алло!
Це екран завис,
чи у тебе складні переживання, про які я не подумала?
Ні, я тут. Просто…
Які переживання? Я про це не знала.
Добре.
Напевно, мама не так зрозуміла.
Вона сьогодні випила три комбучі. Забудь, я нічого не казала.
Навіщо мамі це приховувати?
-Ну… -Не зважай. Я знаю.
Вона думає, що я досі не звикла до об'єднаної сім'ї
і що поява дитини мене роздратує.
Ти таки роздратувалася, що природно.
Мене дратує не дитина, а ці секрети.
Я люблю дітей. Я ж нянька!
-Ти маєш… -Я кажу правду.
Я думаю, що дитина — це чудово,
і мене бісить, що мама вважає, що мені це не сподобається.
Тепер у тебе екран завис?
Вибач. Я не була певна, що ти договорила.
Треба з цим розібратися.
Кінець зв'язку.
Це вбрання дуже круте.
Дега й Макквін. Стейсі, що скажеш?
-Мені подобається. -Ти в нормі?
Ти сьогодні наче не в собі.
Так, треба випити соку.
Я думала, що прибор вийшов з ладу. Але ні.
Рівень цукру був високий, а тепер він низький.
У мене ще не було таких коливань.
Краще. Протеїнова перерва.
Джессі, не ображайся, але такого сумовитого перекусу я ще не бачила.
Дати тобі нормальної їжі? Цукерок?
Потім. Зараз я маю максимально поповнити запас енергії.
Підгодувати м'язи. Усе за формулами, як у Стейсі.
Не зовсім.
Джессі їсть, аби стати суперспортивною.
А я — аби не впасти у кому.
Саме так.
Що б ти не робила, це працює.
Я ледве дотягуюся до стоп, а в моєму віці це ненормально.
Стейсі. Це дуже гарно.
Що скажеш?
На мене усі розраховують. І я витримаю.
Мій цукор коливається, але сік точно приведе мене в норму.
Не забувайте, це математичне рівняння. А хто краще за мене знає математику?
Як я й очікувала, проблему вирішено.
Клуб няньок і Фонд діабету влаштують розкішний вечір.
Час для свята!
СВЯТО ПІД ЗІРКАМИ ВЕЧІР НА ПІДТРИМКУ ДОСЛІДЖЕНЬ
Скільки народу!
Весело. Дуже весело.
Не хвилюйся. Мама скоро буде. Через годину.
Скоро. Через годину.
-Як завжди. -Вітаю.
Класний вечір! Я познайомилася із чоловіком на ім'я Скуп.
-Крісті! -Привіт. Ходімо зі мною.
Шампанське не пий.
То лише раз було.
Ми що заразні?
Ні, любий.
Просто вони нас вважають некрутими. А це не так, бо з нами цікаво.
Так, дуже цікаво.
Так цікаво!
Хочете випити? Я взяв з дому підставки.
-Круто. -Так? Добре.
Не зважай.
Я збираюся це виграти.
Для нового цуценяти? Це не занадто?
Ні, балда, це не для Шеннон.
Це для мами з Вотсоном. У них буде дитина.
Боже, Крісті, вітаю.
У мене десь 40 братів і сестер, можу дати пораду.
Дякую, але вони мені ще не сказали. Вони сказали мамі Дон, а Дон сказала мені.
Повторюю, що мама могла хибно зрозуміти.
Учора вона випрала одяг рідиною, що виявилася мильними бульбашками.
Моя екологічна футболка стала переливчастою.
Ні, усе не так.
Вони вважають, що я страждаю через об'єднання Томасів і Бруерів.
І що буду проти збільшення родини.
Але я не проти, і доведу це оцією колискою.
Чудова ідея.
-Пропустіть. -Добре.
Слухайте інструкції.
Дон. Ти стримуєш маму й Вотсона.
Вони жодним чином не мають сюди наближатися.
Це буде сюрприз.
Операція «Стримання батьків». Слухаю.
Меллорі, Мері Енн.
Допоможете мені, аби ніхто інший не купив цю колиску.
У мене є заощадження, але я не мільйонер і не Бруер.
А як можна відвадити людей?
Сумочка вдягається навхрест, тож лямка мені не завадить.
Чудово. Хочу побачити, як ти зробиш на подіумі пірует.
Глядачі будуть у захваті.
Сьогодні я відчула усю гаму почуттів. Захоплення, гордість і сильне хвилювання.
-Як ти почуваєшся? -Я завжди почуваюся добре.
Якщо стане погано, кажи.
Клодіє, у мене усе добре. Облиш це, гаразд?
Дивись.
Пані Паппадакіс, повірте. Дитячі речі
вам точно не потрібні. А ось цей…
Вибачте.
Інструмент. Він вам точно знадобиться.
-Мамо, круто. Давай купимо. -Вдалий вибір.
Ви не уявляєте, скільки тут мороки з монтажем.
Тут же усе в розібраному вигляді.
Я знаю!
Купіть оце!
Це для діабетиків,
але підійде й працюючій мамі, яка постійно у русі.
Туди можна покласти серветки,
соску, перекус, якщо ви зголодніли, а маля лишити не можете.
Повірте. Ми знаємо.
Ми няньки.
Це дивовижно.
Так.
Вийшло!
Лізо, ви Скорпіон?
Справді?
А що, це погано?
-Я погана? -Ні.
Просто… Може, я подивлюся вашу карту? Власне, і ваші теж.
Піду погуляю. Напевно, Шарон загубилася на парковці.
-Так. Ми підемо з ним. -Так.
-Ні, вам не можна! -Чому?
Бо Лізо, я хотіла вас розпитати
про ринок нерухомості.
Облікові ставки ростуть чи падають?
І що краще для економіки?
Дон, чудові питання.
Так.
Власне, облікові ставки встановлює Федеральний резерв.
І вони залежать від стану економіки, а не навпаки.
Дідько.
Я закінчу сама, якщо хочеш посидіти.
Може ти трохи перепочинеш перед початком?
Клодіє, чому ти розмовляєш зі мною як із хворою?
Сто разів тобі казала: я в нормі.
А виглядаєш стомленою.
Звісно, я стомлена, Джессі.
Я готувала показ, робила сумочки, писала промову.
І я впораюся не гірше за тебе.
Джессі, я піду за сумочками.
Скільки б я не заперечувала,
я знала, що щось не так.
Раптом я відчула страшну втому й тугу.
А це симптоми низького цукру. Знову.
Стейсі, зараз твій вихід.
Вступ за мною,
потім ти говориш промову й починаємо показ мод.
-Готова? -Так.
Готова.
Напевно, я хочу сказати,
що не до кінця вірю в інститут шлюбу.
Не ображайтесь. У вас було чудове весілля.
Дякую.
Кожен обирає сам.
Люба, цікаво, як там аукціон.
Так, аукціон мене дуже цікавить.
Добре, ходімо.
-Ні, стривайте. -Мамо, Вотсоне. Вітаю!
Це колиска. Правда гарна?
-І дуже важка. Забирай. -Авжеж.
Сонечко, що це? Що тут коїться?
Я знаю, що ви хочете дитину,
і що через мою поведінку ви могли вирішити, що я цього не хочу.
А насправді я хочу.
Я люблю нову родину і хочу, аби вона стала ще більше.
Дякую.
Сонечко, я…
Дівчата, нам вже час за куліси. Скоро початок.
Попереджаю, Стейсі сьогодні не в настрої.
-Чого це? -Гадаю, через діабет.
Вона дуже млява й буркотлива.
Дуже буркотлива.
Працьовита.
Розумна.
Відповідальна.
Це лише деякі з якостей, притаманних нашій новій юній посланниці.
Анастейша Елізабет Макгілл.
Ви знаєте її як Стейсі.
Її приклад доводить, що з діабетом можна жити повноцінним життям.
А як ви знаєте, багато хворих з першим типом це діти…
Стейсі, привіт.
Але я вірю…
-Привіт. Шикуйтеся на вихід. -Тобі ще виступати з промовою!
Так. Авжеж.
Стейсі, тобі погано? Клодія сказала, що…
Клодіє, навіщо?
Ти усім розповіла? А ще краща подруга!
-Вибач. -Пані та панове, прошу привітати
Стейсі Макгілл.
-Я не хотіла… -Нічого.
Вітаю.
Щиро дякую за ваш прийом.
Коли у мене виявили діабет першого типу,
я вирішила, що життя скінчилося.
Але…
Я мала сказати, що завдяки діабету я подорослішала,
що я навчилася його приборкувати. Та ви ж бачите.
Усе це брехня.
Вибачте.
Я не можу. Я…
Я погано почуваюся.
Моя лікарка є?
Я точно вколола потрібну дозу інсуліну.
-А ти нормально повечеряла? -Ні.
Я так і знав.
Ми ж про це говорили.
Шановні батьки, давайте послухаємо Стейсі.
Мені дуже соромно.
Ви мене рекомендували фонду
і запросили на цей вечір,
і що я накоїла!
Я не контролюю рівень цукру.
Я брехунка.
Ідеальних хворих на діабет не існує.
Попри усі старання, у кожного бувають добрі й погані дні.
Я вважала, що справа лише у цифрах,
і коли я з ними розберуся, помилок не буде.
-У мене буде усе добре. -Так воно і буде.
Коли мені поставили цей діагноз, я відчула себе безсилою.
Я більше не хочу так почуватися.
Але іноді це може статися. Ця хвороба на все життя.
Та знаєш, Стейсі, не варто соромитися своєї хвороби.
Це не означає, що ти маєш її любити.
Іноді це дуже неприємно.
Добре?
Так.
Будьмо.
За милосердя до самої себе.
Будьмо.
-Будьмо. -Будьмо.
Чудовий вечір.
Діабет уперед!
У хорошому сенсі. Це все ж таки хвороба.
Люди страждають.
-Так. -Авжеж.
Піду нагору й перевірю, чи влізе Ендрю у цю колиску.
Дівчата, а вам варто поговорити.
-Ми розберемося. -То я так.
-Поговоріть! -Бувай.
Вибач за цей подарунок. Я думала, ти зрадієш.
А я й зраділа!
Я жодної миті не сумнівалася,
що ти підтримаєш наш намір народити дитину.
Власне, я знала, що ти за. Тому й не казала.
Тобто?
Адже дитина — це у будь-якому віці непросто,
а особливо в моєму.
Можуть бути проблеми. Я не хотіла нікому казати,
допоки точно не буду знати, що ми спробуємо,
чи навіть до того, як ми будемо певні, що це можливо.
Справді?
Це настільки складно?
Не знаю. Немає ніяких гарантій.
І коли я почула,
що ти із таким захватом кажеш, що любиш нашу родину,
що дуже хочеш, аби вона стала більше…
Я відчула усе це напруження. А якщо у мене не вийде?
Просто я не хочу тебе чи себе розчаровувати.
Мамо, ні.
У будь-якому разі ми вже маємо те, що маємо. І цього досить.
Який же ти молодець!
Я вже така чутлива!
Уявляєш, що буде, якщо мені доведеться приймати гормони?
Тож ви спробуєте? Це вже офіційно?
-Крісті. -Мамо.
Не забувай, це цілий процес.
-Знаю. -Добре.
Просто я у захваті. Маля!
Можливо. Я не тисну.
Дякую.
Я тебе люблю.
Бути милосердною до себе корисно
не лише перфекціоністкам-восьмикласницям із діабетом.
Це корисно усім.
Камера тортур.
-А ти сиди спокійно. -Коли плела Стейсі, було не боляче.
Це я просто.
А де Стейсі?
Не знаю. Вона спізнюється на 4 хвилини 23 секунди.
Привіт.
Вибачте за спізнення.
Нічого.
Хочу вибачитися, що гримала на вас на показі.
Коли у мене проблеми з цукром, я стаю дратівливою.
Звісно, це не виправдання, та…
Стейсі, та то нічого. Ми просто раді, що тобі краще.
Клодіє, мені дуже шкода.
Ти лише хотіла про мене подбати.
Джессі, вибач, що й на тебе сварилася.
По правді, справа не в цукрі.
Просто я заздрю,
що ваші тіла здатні на такі круті речі,
а я на підтримання свого витрачаю купу зусиль.
Не переймайся.
Обіймемось гуртом?
Дівчата, не хочу псувати цю мить, але, Стейсі, чому ти спізнилася?
Мене відволікла одна річ, яка прийшла поштою.
-Стейсі, як ти гарно вийшла! -Овва!
«Стейсі Макгілл та її злети й падіння».
Гарний заголовок.
Я не хочу бути ідеальною хворою на діабет.
Мені ще є над чим працювати.
Гадаю, у тебе добре виходить.
Усі наші сумочки розкупили…
Завдяки моєму таланту продавця.
Шкода, що ми їх так і не показали. Так хочеться гламуру!
Можемо зробити собі показ!
Я себе заганяла, аби стати ідеальною Стейсі.
Кращою в математиці, в одязі, у боротьбі з діабетом.
Та я забула найголовніше.
Те, що у мене завжди виходило легко й просто:
бути гарною подругою.
ЗА КНИГАМИ ЕНН М.МАРТІН
Переклад субтитрів: Олена Стародуб