EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Min far sagde engang, at mellemskolen er den værste tid i vores liv.
Han ville ikke gentage det for en million dollars, og det forstår jeg,
men samtidig
er det ikke så slemt.
Sjette klasse var en total katastrofe.
Jeg fik konstateret type 1-diabetes
og blev drevet væk fra Manhattan af fordomsfulde mobbere.
Men syvende klasse var meget bedre,
og ottende klasse har været en endnu større opgradering.
Godt arbejde som altid.
Jeg bør ikke sige det, men du er min yndlingselev.
Tak, fru Katimski.
Hårdtarbejdende, klog, ansvarlig,
og er det sært, at jeg er voksen og misundelig over dit tøj?
Det ved jeg ikke. Lidt?
Og du er sjov. Bliv ved med at styre.
Jeg føler mig til rette i Stoneybrook,
og det skyldes mest Babysitter-Klubben.
De er ikke som mine venner i New York.
Jeg lærer så meget af dem om kunst, aktivisme og om at starte en virksomhed.
Selvfølgelig lærer de også vigtige ting af mig.
Og voilà. Sådan fletter man en fiskehale.
Fantastisk. Jeg er en havfrue.
Kan du flette mit hår? Det ser frygteligt ud.
-Ja. -Mallory, tag den.
Nemmere, end hvad det var.
Kristy! Åh, gud.
-Hvad? Det ser godt ud. -Du får én senere.
Men det, jeg bedst kan lide ved ottende klasse, er,
at jeg håndterer min diabetes og kan komme videre med mit liv.
Du har vist styr på det hele.
At have diabetes er som at løse et regnestykke,
og jeg er heldigvis god til matematik.
Ja, hun fik 98 % til sin sidste prøve.
Du har vist vænnet dig til den trådløse pumpe.
Men husk at skifte…
Infusionssættet hver tredje dag for at undgå betændelse.
Og tidligere…
Hvis insulinen ikke bliver absorberet. Ja.
-Jeg klarer det. -Du er type 1 og type A.
Det er hun. Hun er som en lille voksen. Vi er så stolte af hende.
Mor, slap af. Du opfører dig som min pr-agent.
Hun er bare spændt. Vil du sige det?
Hvad? Blev du inviteret til en galla?
Og du skal på forsiden af et blad!
Det er Junior Diabetes Research Foreningen.
Min læge sidder i bestyrelsen og nominerede mig som forsidepige.
En galla? Forsidepige?
Stacey, du er byens mest fornemme pige.
Babysitter-Klubben.
Det er Kristy Thomas, formand og grundlægger.
Og der er én til lidt sej ting.
JDRF lader mig lave et modeshow til gallaen.
Hallo.
Ja, fru Johanssen, søndag eftermiddag klokken 14.
Stacey, kan du søndag?
-Nej, hun har modeshows og fotografering. -Hold op.
Ja, det kan jeg.
Modeshowet er ikke couture. Det er for at sælge punge.
-Couture? -Jeg forklarer.
Folk med diabetes bruger dem til udstyr
og snacks og juice i tilfælde af lavt blodsukker.
De ser kedelige ud. Gid, jeg kunne pynte dem som din.
Det kan du. Vi kan finde på et design
og gøre dem funktionelle og pæne, og du og jeg kan producere dem.
Jeg elsker venindesamarbejde.
-Hvem skal være model? -Det kan I måske være.
Hvad? Mig? Model?
Foran en masse rige, snobbede mennesker?
Hallo? Nej!
Det er en god sag.
Fint. Men jeg tager ikke kjole på.
Fint med mig.
Jeg er så spændt!
Kom ind. Godt, at I kom.
-Kristy arbejder på pungen ovenpå. -Fortæl hende om din idé.
Det er et antikapitalistisk budskab,
fordi alt i pungen koster penge, hvilket er fjollet.
Det holder diabetikere i live, og de bør ikke skulle betale.
Så noget med, at sundhedspleje er en menneskeret,
og at kapitalisme er en gift, som får vores samfund til at rådne op,
men sødt!
Nå men, farvel!
Altså, den generation.
Politisk engageret, med indsamling til diabetes i fritiden.
Da jeg var på deres alder, tænkte jeg kun på drenge og lipgloss.
Jeg tænker stadig for meget på de ting.
Apropos drenge… Hvordan går det med dig og Watson?
Svæver I stadig på de nygiftes lykkelige sky?
Ja.
Vi overvejer at prøve at få et barn.
-Jeg er skør, ikke? -Nej.
Vil du bringe mere kærlighed ind i verden? Det er smukt.
Jeg tror, at en baby måske vil fuldende vores familie og forene os.
Har I brug for det?
Jeg fortryder intet. Jeg har fantastiske børn.
Men jeg spekulerer på, hvordan det havde været,
hvis jeg havde fået dem med den rette mand.
Jeg har en frugtbarhedsstatue.
Min ven Soleil blev gravid med det samme.
Hvem ved, hvordan det er at være gravid på mit stadie i livet?
Det vil kræve akupunktur.
Ja. Okay, nok om mig.
Hvad med dig og Richard? Fortæl mig sladder.
Det går helt vildt godt.
Masser af kærtegn og hvisken på skemalagte tidspunkter,
så han har det godt.
-Vi er bare så… -Åh gud, ad.
Når voksne taler sådan, får jeg lyst til at
DØ
Mallory, hvorfor skriver du "Die"? Det skal være opløftende.
Der skal stå "Diabetes-ting".
Forstår du? Fordi den rummer ting til al din diabetes.
Jeg er ikke ekspert, men sådan staves "Diabetes" vist ikke.
Nå.
Må jeg få en ny pung?
Vi kan fikse det.
Det er dit femte glas vand på 20 minutter. Stace, er du okay?
Ja. Mit blodsukker er måske lidt højt.
Meget højt. Det kan ikke være rigtigt.
Der er noget galt med app'en. Jeg tester det.
Sker det nogle gange? Dit blodsukker er fint, og så ikke fint?
Ja, nogle gange.
Men jeg har et godt system, så overraskelser er sjældne.
Wow. Stacey, du er så moden.
Du viser din diabetes, at du bestemmer.
Stacey: 1, Diabetes: 0.
Du skal ikke opmuntre hende.
Hun skal slappe af. Hun er 13, klar til 35.
Kan du lave en fiskehale på mig bagefter?
Jeg prøvede, men det lignede en normal fletning, som gav op.
Ja.
Sådan laver man en fiskehale.
Træk først de yderste hår ind i midten.
Så tager jeg altid lidt…
Tilstede.
Kristy!
-Hvad laver du med dit hår? -Intet!
Karen legede med det.
Lader du din lillebror eller søster lege med dit hår?
Hvad?
Din mor fortalte min mor det. Hun og Watson skal have et barn!
Tillykke!
Hallo?
Frøs skærmen?
Eller har du komplicerede følelser, jeg ikke tog højde for?
Nej, jeg er her. Jeg…
Jeg har bare ingen følelser. Jeg vidste det ikke.
Nå.
Okay. Min mor hørte nok forkert.
Hun har drukket tre kombuchaer i dag. Glem, at jeg sagde det.
Hvorfor skjuler hun det?
Glem det, jeg ved hvorfor.
Hun tror, jeg har det svært med den blandede familie,
og at en baby får mig til at flippe ud.
Du flipper ud, hvilket er naturligt.
Over hemmeligheden, ikke babyen.
Jeg elsker babyer. Jeg er babysitter!
-Du bør… -Jeg mener det.
Det bliver fantastisk med en baby,
og jeg er ked af, at min mor tror, jeg ikke er okay med det.
Frøs din skærm nu?
Undskyld, jeg ville bare lade dig tale ud.
Jeg må finde en løsning.
Thomas, slut.
Okay, det her look er for vildt.
Degas møder McQueen. Stace, hvad synes du?
Ja, rigtig fint.
Har du det godt?
Du har været lidt Spacey Stacey i dag.
Jeg har bare brug for juice.
Jeg troede, det var min app, men det var det ikke.
Mit blodsukker var højt, og nu er det for lavt.
Det er aldrig gået op og ned sådan før.
Bedre. Proteinpause.
Jessi, det er den mest deprimerende snack, jeg nogensinde har set.
Vil du have rigtig mad, som Starburst?
Senere. Jeg skal spise noget, som maksimerer min energi
og opbygger muskler. En slags formel, som for Stacey.
Ikke rigtig.
Jessi spiser mad, så hun kan være en super atlet.
Jeg spiser det for at undgå koma.
Ja, helt sikkert.
Hvad du end gør, så virker det.
Jeg kan knap røre mine tæer, og det er foruroligende på min alder.
Stace. Den er flot. Hvad synes du?
Alle regnede med, at jeg havde styr på det, og det har jeg.
Mit blodsukker er ustabilt, men juicen gør det normalt igen.
Husk, at det er et regnestykke.
Og hvem er bedre til matematik end mig?
Problemet er løst, som jeg forventede.
Nu giver BSC og JDRF den bedste aften nogensinde.
Gallatid!
GALLA UNDER STJERNERNE EN AFTEN TIL STØTTE FOR FORSKNING
Wow.
Så mange mennesker.
Sjovt. Hvor sjovt.
Bare rolig, mor kommer snart. Om en time.
Snart, om en time. Typisk Sharon.
Vild galla. Jeg mødte en mand, som hedder Scoop.
-Kristy! -Hej. Kom med mig.
Okay.
-Hold dig fra champagnen. Okay. -Det skete én gang.
Har vi en smitsom sygdom?
Nej, skat.
De synes, vi er useje. Ikke fair, for vi er sjove mennesker.
Ja, så sjove.
Så sjove.
Hvad med en drink? Jeg har bordskånere med.
-Det er sejt. -Ja. Okay.
Glem det.
Ta-da! Jeg vinder den.
Til din nye hvalp? Er det ikke lidt for meget?
Nej, den er ikke til Shannon.
Den er til mor og Watson. De skal have en baby.
Åh, gud! Kristy, tillykke.
Som én med omkring 40 søskende kan jeg give dig gode råd.
Tak, men de har ikke fortalt mig det endnu.
De sagde det til Dawns mor, og Dawn fortalte det.
Jeg tror stadig, at min mor hørte forkert.
I går vaskede hun tøj med sæbe, som viste sig at være bobler.
Min TreePeople-T-shirt blev selvlysende.
Nej, sådan er det ikke.
De tror, at jeg ikke accepterer Thomas-Brewer-bindestreg-situationen,
og at jeg ikke vil udvide familien.
Men det vil jeg, og sengen er mit bevis.
Fantastisk idé.
-Væk. -Okay.
Okay.
Her er jeres instrukser.
Dawn. Du skal stoppe mor og Watson.
De må ikke komme herover. Det skal være en overraskelse.
Operation Stop Forældre. Forstået.
Okay. Mallory, Mary Anne,
I skal sørge for, at ingen andre byder på sengen.
Jeg har sparet op, men jeg er ikke milliardær eller en Brewer.
Hvordan forhindrer vi folk i at byde?
Pungen sidder om maven, så der ikke er en strop.
Perfekt. Jeg glæder mig til din piruet på podiet.
Folk flipper ud.
Jeg følte det hele i aften. Jeg var spændt, stolt og nervøs.
Hvordan har du det?
Jeg var ikke dårlig.
Okay, men hvis du bliver det, så sig til.
Claudia, jeg har det fint nu. Glem det, okay?
Se lige.
Stol på mig, fru Pappadakis. Du tror, du vil have baby-ting,
men det vil du ikke. Men…
Undskyld mig.
Elværktøj. Det får du brug for.
Byd på det, mor.
Et solidt valg.
Du fatter ikke, hvor meget der skal samles.
Intet er samlet.
Jeg ved det!
Byd på den her.
Den er til folk med diabetes,
men fungerer også for en travl, arbejdende mor.
God til vådservietter,
sutter eller en snack, hvis du er sulten og har babyen med.
Stol på os. Vi ved det.
Vi er babysittere.
Den er perfekt.
Ja.
Det lykkedes!
Er du Skorpion, Liz? Virkelig?
-Er det dårligt? -Nej. Det er bare…
Jeg læser dit horoskop. Alle jeres horoskoper.
Jeg går ud og ser, om Sharon er faret vild på parkeringspladsen.
-Ja, vi går med. -Ja.
-I må ikke gå! -Hvorfor?
Fordi Liz, du skal svare på nogle spørgsmål om boligmarkedet.
Vil renten gå op eller ned?
Og hvilken er bedst for økonomien?
Gode spørgsmål, Dawn.
Ja.
Renten bestemmes af Centralbanken,
og den er mere påvirket af økonomien end omvendt.
Ups.
Jeg kan selv gøre det, hvis du vil sidde ned.
Ja, sæt dig lidt, før showet starter.
Claudia, hvorfor behandler du mig som en invalid?
Jeg har sagt en million gange, at alt er fint.
Du virker bare træt.
Selvfølgelig er jeg træt, Jessi.
Jeg har planlagt et modeshow, designet punge og skrevet en tale.
Men jeg kan arbejde som jer.
Jessi, jeg henter pungene.
Jeg forsøgte at benægte det.
Men jeg vidste, at der var noget galt.
Jeg var pludselig mere træt og irritabel,
to symptomer på lavt blodsukker, igen.
Stacey, du skal ud om lidt.
Jeg præsenterer,
du går ud og holder talen, og så starter modeshowet.
-Er du klar? -Ja.
Klar.
Jeg prøver bare at sige,
at jeg ikke ved, om jeg tror på ægteskabsinstitutionen.
Ikke for at fornærme. Jeres bryllup var smukt.
Tak.
Det er et personligt valg.
Skat, skal vi se på den hemmelige auktion?
Jeg vil rigtig gerne se den hemmelige auktion.
Okay, lad os det.
-Vent! -Mor, Watson. Tillykke!
Det er en seng. Fin, ikke?
-Den er tung. Kan du holde den? -Okay.
Skat, hvad er det? Hvad foregår der?
Jeg ved, at I forsøger at blive gravide,
og jeg ved, at jeg måske virkede, som om jeg ikke ønskede det.
Men det gør jeg.
Jeg elsker vores store familie, og jeg glæder mig til, at den vokser.
Tak.
Skat, jeg…
Vi skal om bag scenen før showet.
Advarsel: Stacey er i dårligt humør.
-Hvordan? -Det er hendes diabetes.
Hun er uenergisk og irritabel.
Meget irritabel.
Hårdtarbejdende.
Klog.
Ansvarlig.
Det er nogle af ordene, som beskriver vores nyeste ambassadør,
Anastasia Elizabeth McGill.
I kender hende måske som Stacey.
Hun er et eksempel på, hvordan man trives med diabetes.
Og som I alle ved, er mange med type 1 børn…
Hej, Stace.
Men jeg tror…
Hej. Stil jer klar.
Skal du ikke holde tale først?
Jo. Ja.
Har du det godt? Claudia sagde, at du ikke…
Seriøst?
Siger du det til alle?
God bedste ven.
-Undskyld. -Mine damer og herrer, tag godt imod
Stacey McGill.
-Jeg ville ikke… -Det er fint.
Hej, alle sammen.
Mange tak, fordi jeg må tale i aften.
Da jeg fik konstateret type 1-diabetes,
troede jeg, at mit liv var slut.
Men…
Jeg skulle sige, at diabetes har forvandlet mig til en ultramoden person,
som har styr på alt.
Men se på mig.
Det var løgn.
Undskyld.
Jeg kan ikke. Jeg…
Jeg har det ikke så godt.
Er min læge her?
Jeg ved, at jeg tog den rette mængde insulin.
-Spiste du din normale middag? -Nej.
Jeg vidste det.
Stacey, vi talte om det.
Hr. og fru McGill, vi bør nok lade Stacey tale.
Jeg er så flov.
Du anbefalede mig til JDRF og fik mig inviteret,
og se på mig nu.
Mit blodsukker går amok.
Jeg narrer folk.
Der er ingen perfekt repræsentant for diabetes.
Alle har gode dage og dårlige dage, uanset hvem de er.
Jeg troede, det handlede om tal.
At jeg kunne regne det ud og undgå at begå fejl og klare det.
Du vil klare det.
Da jeg fik diagnosen, følte jeg mig så magtesløs i min krop.
Sådan vil jeg aldrig have det igen.
Men det kommer til at ske. Det er en livslang sygdom.
Men Stacey,
ikke at skamme dig over din sygdom
betyder ikke, at du altid skal elske den.
Af og til er det surt.
Ikke?
Ja.
Skål.
For at være god mod dig selv.
Skål.
-Skål. -Skål.
Sjov aften.
Kom så, diabetes!
Ikke "Kom så" i positiv forstand. Det er en sygdom.
Folk lider.
-Ja. -Ja. Okay.
Jeg går op og ser, om Andrew kan være i sengen.
Men I bør måske snakke lidt.
-Vi har styr på det. -Ja.
-Tal. -Ja. Farvel.
Undskyld, at jeg gav jer den. Den skulle gøre jer glade.
Skat, det gjorde den.
Jeg troede ikke et øjeblik,
at du ikke ville støtte os, hvis vi fik et barn til.
Det vidste jeg, at du ville. Derfor sagde jeg intet.
Hvad mener du?
At få en baby på ethvert tidspunkt
kan være svært, men især på min alder.
Der kan komme tilbageslag. Jeg ville ikke sige det,
før jeg vidste med sikkerhed, at vi ville forsøge,
eller før vi vidste, om det kunne ske.
Er det rigtigt?
Bliver det så svært?
Det ved jeg ikke. Der er ingen garantier.
Og da jeg så dig
fortælle os så begejstret, at du elsker vores familie,
og at du glæder dig til, at den bliver endnu større…
…følte jeg mig presset, fordi jeg måske ikke kan give dig det.
Jeg vil ikke skuffe dig eller mig selv.
Åh nej, mor.
Uanset hvad der sker, har vi det her, og det er nok.
Du er utrolig.
Jeg er helt ude i følelsestovene.
Forestil dig, hvordan jeg bliver, hvis jeg skal tage hormoner.
Vil I forsøge? Er det officielt?
-Kristy. -Mor?
Det er en proces. Husk det.
-Det ved jeg. -Okay.
Jeg er bare spændt. En baby!
Jeg mener, potentielt. Intet pres.
Tak.
Jeg elsker dig.
Åbenbart gælder "Vær god mod dig selv" ikke kun
perfektionistiske elever i 8. klasse med diabetes.
Det gælder alle.
Av! Torturkammer!
Okay, men forsøg at sidde stille.
Staceys gør ikke ondt. Jeg siger det bare.
Hvor er Stacey?
Hun er fire minutter og 23 sekunder forsinket.
Hej.
-Undskyld forsinkelsen. -Det er okay.
Jeg skylder jer en undskyldning. Jeg var en modeshowzilla.
Når mit blodsukker er ustabilt, bliver jeg irritabel.
Det er ingen undskyldning, men…
Det ved vi, og vi er ligeglade. Godt, at du har det bedre.
Undskyld, Claudia.
Du ville bare passe på mig.
Og Jessi, undskyld, at jeg blev sur på dig.
Men det var ikke kun mit blodsukker.
Jeg er misundelig over,
at din krop er i stand til utrolige ting,
og at min kræver anstrengelser bare for at fungere.
Det er okay.
Gruppekram?
Ikke for at ødelægge det, men hvorfor kom du for sent?
Jeg blev distraheret over noget, som kom med posten.
-Stace, du ser fantastisk ud! -Åh, gud!
"Stacey McGill navigerer højt og lavt."
God overskrift, ikke?
Jeg vil ikke være et perfekt diabetiker-forbillede.
Jeg er stadig ved at lære det.
Jeg synes, du klarer det godt.
Hallo? Dine punge er udsolgt, og…
På grund af min salgsteknik.
Gid, vi kunne have vist dem frem. Jeg mangler glamour i mit liv.
Det kan vi stadig.
Jeg pressede mig selv til at være den bedste Stacey.
Den bedste til matematik, stil og til at håndtere min diabetes.
Men jeg glemte det vigtigste.
Det, jeg altid har været god til uden at forsøge.
At være en god ven.
BASERET PÅ ROMANSERIEN AF ANN M. MARTIN
Tekster af: Mila Tempels