ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
КЛОДІЯ ТА НОВЕНЬКА
«Мистецтво — це мистецтво, а гостинність — це наука».
Це я, Клодія Кіши, цитую сама себе.
І коли я приймала першу ночівлю Клубу няньок у навчальному році,
я усе ретельно підготувала.
У мене були найсмачніші снеки з яскравими етикетками.
Я дістала найм'якіші подушки.
Я великодушно відкрила шафу, аби усі бажаючі роздивилися модні речі.
Але для мене стало несподіванкою, що Крісті Томас,
наша улюблена президентка й засновниця, має свої плани на вечір.
У нашому клубі два нових члени.
Ми мусимо їх гідно прийняти, зважаючи на свої слабкі й сильні сторони.
Це підвищить корпоративну синергію.
Ще одна корпорація. Америці їх дуже бракує.
Ці психологічні тести сприятимуть нашому росту.
Вони допоможуть зрозуміти наші сильні сторони.
Вотсон використовує їх у своїй фірмі. Він «чирлідер».
«Ви платите податки щоквартально чи чекаєте
кінця фінансового року?»
Клуб має платити податки? Мені з цим розібратися?
Якщо ми корпорація, то ні.
Будемо приховувати доходи, хай за нас відбуває середній клас.
Я сформулюю інакше.
Ви робите домашку одразу чи тягнете до останнього?
Одразу.
Готово.
Я себе знаю.
А я ні.
Я не знаю, як відповідати на ці питання.
Ось: «Чи здатна я на невинну брехню, якщо цим залучу клієнта?
Чи поверну я степлер, який випадково забрала додому?»
-Меллорі, будь собою. -Тобі легко казати.
Готово!
Я хочу води. Вам чогось принести?
Цікаво.
Ясно.
Що тобі ясно? Що там? Розкажи!
Боже, Клодіє, ти знала, що у тебе на кухні знаменитість?
-Що? Хто? -Ешлі Ваєт!
Найкрутіша дівчина Старшої школи Стоунібрука.
Та невже? У неї ж мільйон підписників!
А дизайнери безоплатно надсилають їй свій одяг!
А її промова на Марші за життя стала шалено популярною.
Що вона робить у тебе вдома?
Хто така Ешлі Ваєт?
Це й справді вона.
Найкрутіша дівчина Стоунібрука їсть у мене на кухні полуницю.
Привіт!
Ти — сестра Жанін?
У неї навіть піжама модна.
Ешлі, екзамен у понеділок, а ми ще маємо розв'язати
14 хімічних рівнянь і вивчити три глави.
Доведеться не спати усю ніч. Випускні іспити — не жарти.
-Бувай, рада знайомству. -Міс Менса допомагає їй в навчанні.
Звісно.
Як мені стати такою, як вона?
Результати готові.
Перша серед рівних. Я.
«Капітан. Природжений лідер. Смілива. Рішуча.
Добровільно з посади не піде».
Наступна Клодія.
Моя люба віцепрезидентка. «Індивідуаліст. Слухає лише себе.
Крокує своїм шляхом, на юрбу не зважає».
Так. Схоже на правду.
Стейсі — Трудівниця.
«Досягає успіху в усьому, за що береться. Акуратна в діях і рішеннях»
-Завжди вирішить проблему. -Так, це про мене.
Мері Енн — Філософ.
«Задумлива, мудра. Заглиблення у думки дає їй спокій».
Намасте.
Дон, ти Революціонерка.
«Безстрашна, завжди прагне змін на краще».
-Конфлікти її не лякають. -Твоя правда!
Джессі у нас Воїн.
«Витривала, цілеспрямована,
завжди прагне зосередитись на меті».
Крута синергія!
Нас не зупинити!
А Меллорі?
Авжеж.
Меллорі ніхто.
Її тип встановити не вдалося, бо на багато питань вона не відповіла.
-Я не знала правильних відповідей. -Їх не існує. У тому й річ.
Може, заповниш потім, коли буде більше часу.
Вибачте. Я б хотіла бути Індивідуалістом як Клодія.
«Якщо хочеш ним бути, напевно ти ним не є», —
ледь не сказала я.
Та потім згадала про Ешлі Ваєт
та її есе у журналі «Teen Vogue» про радикальну емпатію.
Тому я промовчала.
-А от Меллорі ні. -Усе таке гарне!
Надто гарне, аби його їсти. А що це?
Вафлі.
Їх я знаю, а усе інше?
Лічі,
маракуя,
пітая.
Пітая.
Дуже дивна назва.
Це щось японське?
Власне, пітая і маракуя американського походження.
Лічі почали вирощувати у провінції Гуандун
на півдні Китаю в ХІ сторіччі.
Жанін. Завжди зробить ніяковий момент
ще більш ніяковим.
І, звісно, Ешлі Ваєт.
Привіт, я Клодія. Ми ввечері бачились.
Авжеж. Дівчата, як вам вечірка? Повеселились?
-Так! -Так!
Будеш вафлі?
На жаль, на мене чекає машина.
А я піду готуватися до іспиту з органічної хімії.
До побачення.
-Приємно познайомитись. Бувайте! -Бувай!
-Вона така мила! -Авжеж, мила.
Це вам не фільм 80-х.
Крутість і жорстокість більше не синоніми.
Це програма?
Це моя нова помпа. Я вколола інсулін і можу їсти сироп.
Сучасна медицина.
Дивовижно.
Хочу виправити мій мозок і рот.
Мімі, бери ягоди.
Дякую.
Смачно. Мімі, ви неймовірна. Усі Кіши неймовірні.
Дівчата, ви круті. Ми усі круті.
Вдихни. Вона нічого поганого не хоче.
Доброго ранку, сплюхо…
Як ти себе почуваєш? Виглядаєш не дуже.
Я точно не хвора. Це лише алергія.
Я здорова!
Я Капітан, забули?
Крісті, у тебе ангіна.
Нічого страшного. Вотсон скоро привезе купу ліків.
Ти будеш спати, відпочивати й одужувати. А це я заберу.
Начхати мені на одужання.
У мене вилітає цілий тиждень життя!
Лікар так сказав? Цілий тиждень?
Так. Школа, софтбол, догляд за дітьми. Усього цього не буде.
Ти відпочиваєш і одужуєш.
Звісно, Крісті нікого не хотіла заразити. Теоретично.
Та вона не хотіла, аби хвороба позбавила її влади.
Мамо, ми навчаємо нових членів клубу.
Як президентка…
Президентка має передати свої повноваження.
Створи командну вертикаль.
Віддай телефон.
-П'яти хвилин вистачить. -Так!
Потім ти спиш.
Я маю зателефонувати…
Прийду перевірю.
Я принесла пацієнту ліки.
Це просто «Тік-Так».
Ясно.
Крісті, випий.
Це дуже серйозно.
І прошу тебе, поспи.
-Добре. -Гаразд?
Ходімо, Карен. Їй треба відпочити.
Цього я в Крісті не розумію. Я готова на все, аби прогуляти школу.
Зайнятися власними справами. Подивитися телек з Мімі, помайструвати з пап'є-маше.
Тому Крісті й Капітан, а я Індивідуаліст.
КРІСТІ: ЯК ШКОЛА? ЩО Я ПРОПУСТИЛА?
КЛОДІЯ: НІЧОГО. ЧЕСНО.
Привіт, Клодіє.
У тебе класний піджак.
Овва! Ешлі Ваєт зробила мені комплімент?
Дякую.
Нашивки я зробила сама.
Серед них є й вінтажні.
Купила на блошиному ринку з Дон.
Вона прихильниця екологічної моди.
Знаєш Дон? Вона була, коли ми їли вафлі,
та звідки тобі це знати.
Так. Саморобні речі найкращі.
Ви з сестрою знов готуєтесь?
Ні. Іспити ми склали.
Так. Ми просто тусуємось.
Була рада, Клод.
Вона назвала мене Клод, як подругу!
Вона просто тусується з сестрою?
Вони подружилися? Як?
Жанін говорить лише про іспити, криптовалюти,
та стріми на Twitch.
Та попри усю дивину, часу міркувати над цим не було,
адже я мала провести перші збори як президентка.
Поки Крісті хворіє. Отже…
Вітаю вас. Офіційно оголошую збори відкритими.
Що це? Заколот?
Дон, це я мала сказати.
Згідно посадовій інструкції, я як заступниця маю
виконувати обов'язки відсутніх посадовців.
-Тож я тимчасова президентка. -Але я віцепрезидентка.
Віцепрезидент виконує обов'язки президента, коли той не в змозі.
Це написано в Конституції. У справжній.
Крісті мені подзвонила й попросила її замінити.
Може, вона не хотіла, аби ти надто напружувалась.
Точно, і вирішила, що я впораюся із роллю керівника.
Це через той дурний психологічний тест?
Те, що я індивідуаліст, не означає, що я поганий керівник.
Звісно, ні. Ми можемо це обговорити,
та оскільки мій час у цій ролі обмежений,
я хочу за цей тиждень домогтися певних змін.
-Як Леді Джейн Грей. -Хто?
Ми про неї вчили на Історії.
Вона була королевою Англії у 1553 році.
Їй було 15, і за час дев'ятиденного правління вона почала великі реформи.
А потім їй відрубали голову.
Не загуби думку.
Клуб няньок. Це Дон.
Вітаю, пані Паппадакіс!
Добре.
Як ти? Наче чимось засмучена.
Просто
я так хотіла побути цей тиждень президенткою,
а мене не сприймають серйозно.
Думаю, це неправда.
У тебе найкращі Дитячі набори, у тебе вдома наш штаб і…
Бути керівником — це зовсім інше.
Крісті звернулася безпосередньо до Дон.
Може, Крісті не знала, що це для тебе так важливо.
Може, варто їй показати, що ти можеш бути серйозною.
Уважно слухаю.
На решту тижня візьми на себе усі замовлення Крісті.
Це й буде твій внесок.
Ти дійсно Трудівниця. Не заспокоїшся поки не владнаєш проблему.
Добре те, що ти доглядатимеш Люсі Ньютон.
-Зефір! -Обожнюю цю пампушку.
-А що погано? -Не те щоб погано. Просто Меллорі.
Цього тижня Крісті мала її навчати.
Знаю, що вона тебе дратує, зате потренуєш терпимість.
Президентка Шафер погодиться.
Овва, яка ти!
-Ось тобі. Ні. -Годі.
Мені не дали підключитися до зборів. Як усе пройшло? Сумували?
Як Дон? Що трапилося?
Давай усе по порядку.
Скажи правду.
Без мене усе розвалилося?
Ні. Збори пройшли нормально. У Дон є ідеї, але…
Ідеї? Які ідеї?
-Про членські внески та благочинність. -Наші внески мають платити благодійники?
Я усе переплутала.
Так. Авжеж.
Надішли протокол. Я подивлюся.
Ти ж маєш відпочивати. Їсти десерти й дивитися телевізор.
Мері Енн, де протокол?
Його немає.
-Що значить «Його немає»? -Дон попросила мене не вести протокол.
Будь присутньою у моменті. Відчуй себе тут і зараз.
Але ж ти секретар!
Крісті, відпочивати. Негайно.
-Мамо! -Бувай!
Зв'яжемось у Zoom!
Джеймі на футболі,
Люсі спить.
Напевно, до мого повернення вона не прокинеться.
Номери телефонів на холодильнику.
Решту Клодія знає. Я спізнююсь. Бувайте!
В перший день хотілося вдягнутися професійно.
Хочу вдягатися як ти. Де ти береш речі?
-У різних місцях. Деякі роблю сама. -Треба й мені спробувати!
Та у мене так круто не вийде.
Догляд за дітьми. Урок перший.
Не записуй. Це має бути весело.
Добре, вибач.
Зі старшими дітьми треба займатися.
Ігри, Дитячий набір. А малюки багато сплять,
тому плануй власний вільний час.
Ось я, наприклад, у такий час
малюю.
Я теж творча людина. Люблю писати.
Я прочитала, що уся велика література це дві історії.
Герой вирушає у подорож чи герой приходить у місто.
Я собі подумала: «А якщо зробити це одночасно?»
Але замість людини
це буде кінь. Він носиться містом до кінця вічності.
Хочеш почитати?
Я посиджу, послухаю. Поділишся своїми думками,
як захочеш.
Відеодзвінок від Мері Енн.
Вітання з будинку Паппадакісів.
У нас тут дуже весело. Я рада, що мене навчає Мері Енн.
Воїн та Філософ. Ми як арахісове масло з желе.
Знімемо відео про нас із дитиною?
Було б мило, але Люсі спить.
Звісно.
Тупа ідея.
Може, я зроблю якусь хатню роботу? Наприклад, прання.
Це не входить у наші обов'язки.
Знаю! Тоді я помию посуд. Це завжди доречно, а псувати там нічого.
Перший урок обернувся невеличкою катастрофою.
А скільки їх ще буде.
-…у зоопарк на мій день народження. -Зрозуміло.
Я б теж розлютилася,
але він навмисне вас провокує, будьте сильною.
Сильною. А що це означає?
Сказати їм: «Вам не можна у зоопарк із батьком«?
Чи піти у зоопарк і зробити масаж?
Уже 20 хвилин.
Вона заохочує неналежну поведінку. Класична співзалежність.
…постійно за кермом. Я просто беру таксі…
Наталі, я маю звільнити телефон.
Побачимось у четвер.
Добре. Бувайте.
Нічого собі.
Знаю. Вибачте, але колишній чоловік Наталі Баррет
з подругою повів дітей на гарбузовий ярмарок.
Важко покласти слухавку, коли вона така невтішна.
Дон, я обміркувала твою ідею щодо внесків.
Аби ми платили не фіксовану суму, а відсоток від доходів.
Тоді якщо я працюю більше, я плачу за інших.
Так працює прогресивне оподаткування.
Більше маєш, більше віддаєш.
А я не можу працювати, як ти. Я не працюю пізно і у мене балет.
Якщо я плачу такий же внесок, це більший відсоток мого заробітку.
Це справедливо?
А якщо ніхто не платить внески, а збори проходять,
я купую їжу за власні кошти. Чи снеки й не потрібні.
-Ні, дуже потрібні. -І ще одне.
Якщо частина внесків іде на благодійність,
хто збиратиме ці кошти? Ти?
І чи це буде один фонд?
-Гадаю, це несправедливо. -Фонди мають бути різні.
-Фонд проти суїцидів, діабету… -Права афроамериканців.
Послухайте.
Чому Крісті не підключається?
Наша безстрашна лідерка нарешті відпочиває.
А я досі намагаюся довести, що вмію працювати в команді.
Хоча б собі.
Як тобі штани? Мама називає їх штанами Хаммера.
Мабуть тому, що в них вміститься молоток.
Я наче наклала у підгузок.
Я взяла свій щоденник. Буду писати.
Чудово, але зараз Люсі не спить.
Я написала розповідь. Пост-апокаліптична пригода.
Похмуріше за інші мої твори. Почитаєш?
Може, потім.
Покладу тобі у сумку.
-Можна, я піду перекушу? -Авжеж.
Заморожена піца. Підігрію у духовці.
Як її вмикати? А що робити з таймером?
Кнопку натискати двічі?
Спечемо печиво. Після піци. Буде сюрприз.
А потім пограємо в настільні ігри. Почитаю тобі свої кращі історії.
Я взяла набір для намиста. Можемо сплести.
Я була у художній крамниці.
Розкажеш мені, як ти робила свої улюблені речі…
Меллорі, я мала тебе навчати,
а схоже, що я тебе няньчу.
Вибач, Меллорі.
Я більше не хочу розмовляти.
Я завжди вважала, що Крісті з новенькими сувора.
Принаймні, вона стала більш незалежною. Схожою на мене індивідуалісткою.
А вона ж і хотіла нею бути.
Привіт, як справи?
Мері Енн не відповідає.
Вона віддана Дон і тому усе загладжує,
тож прошу тебе сказати правду.
Про що?
Що відбувається у клубі?
Усе чудово.
Справді.
Тож я вам не потрібна?
Може, це й добре.
Може.
На зборах коїться казна що. Дон годинами слухає клієнтів,
хоче змінити систему внесків, ми сваримось через благодійність.
Крісті, ми збилися з курсу. Нам потрібен наш капітан.
Класні штани.
Вони звичайні.
Хочеш льодяників?
Оголошую збори відкритими.
Я продивилася протоколи, хоч Мері Енн наказали їх не вести.
Мері Енн!
Вибач, я мала.
Це важливо для звітності.
Я записала усе, що запам'ятала.
І добре, що ти їх склала.
Адже, Дон, маю визнати,
що у твоєму стилі керівництва було багато плюсів.
Справді?
Тобто, дякую.
Я ознайомилась із твоїми ідеями і пропоную таке:
Щотижня ми платимо малу й посильну частку внесків
на потреби клубу.
А повні внески будуть 10% від заробітків кожної няні.
У вдалі тижні платимо трохи більше, у невдалі— трохи менше.
Справедливо.
Гарна ідея.
Благодійні внески. 50% внесків після видатків
щомісячно йдуть у якийсь один фонд.
Аби не сперечатись, вирішувати будемо по черзі.
Стейсі.
Потім підемо по алфавіту.
Отже наступною буде Меллорі.
-Чудово. -Я за JDRF.
Це Фонд дослідження дитячого діабету.
Вони шукають ліки від діабету першого типу і допомагають таким, як я.
Дивовижно. І Дон,
ти викрила вади системи й підняла важливі питання.
Це робота справжньої революціонерки. Пишаюся тобою.
А ти прийняла рішення, які враховують потреби усіх.
Це і є лідерство. Тому ти й Капітан.
Далі по порядку денному.
-Навчання. Що з ним? -Було круто.
Навіть коли Ленні Паппадакіс налив мені на голову клею.
У Джессі природний дар. Мою місію завершено.
Чудово.
Клод!
Мені треба у туалет.
Клодіє, сядь.
Я нервуюся.
Вибач, Мімі.
-Що ти робиш? -Це Книжковий клуб.
Водити вже ніхто не може,
тож ми обговорюємо онлайн «Нікелевих хлопчиків».
Я тобі допоможу.
Модератор впустить тебе, коли почнеться зустріч.
-Сподобалась книжка? -Так, дуже.
Здебільшого сподобалось слухати думки різних людей,
їхні ідеї.
Я почала інакше мислити.
Знов відчула себе молодою.
Мімі, гарно сказано!
Ешлі Ваєт.
Схоже, вона навчилася у сестри з'являтися непомітно й несподівано
як юний чарівник.
Ти знову прийшла. Вчитеся?
Просто спілкуємось.
Жанін знає, що ти дивуєшся нашій дружбі.
Я такого не казала. Може, ти дійсно захопилася програмуванням.
Може, й так.
Просто із Жанін так цікаво.
Без неї я б ніколи не дізналася про купу різних речей.
-Вона усе пояснює дуже простими словами. -Що корисно у підготовці до іспитів.
Та якщо глянути глибше й дійсно її послухати,
розумієш, що вона така, як є.
Чисте втілення крутості.
Жанін така, як є.
Вона може розповісти багато цікавого, якщо її слухати.
І тут я збагнула. Я не змогла стати лідером,
бо не вмію слухати.
-А постукати? -До тебе поважні гості.
Клодія Кіши. Вона хоче тебе бачити.
Можна?
Якщо треба, я за дверима.
Я хотіла пробачитись.
Ти вже це казала.
А ще повернути ось це.
Учора я прочитала твої розповіді.
Мені сподобались про коня постапокаліпсису
і та, де треба обирати пригоду.
Відірватися не могла.
-Це ти просто так говориш. -Ні.
Ти талановита, у тебе чудова уява, твої твори варті уваги.
Вибач, спершу я цього не збагнула.
Я подумала, якщо ти не проти, я можу зробити тобі ілюстрації.
Співпраця.
Зробимо книжки для наших Дитячих наборів.
Буде наш фірмовий проєкт.
Я подумаю.
Я жартую. Звісно, я хочу твої ілюстрації.
Зіркова дитяча книжка. Мрії здійснюються.
І ще одне. Це справи клубу.
Думаю, тобі варто знову заповнити тест.
Відповідай відверто.
Не думай, що скажуть інші. Будь собою.
Сильні сторони є у всіх. Усім є, що сказати.
«Оповідач.
Допитливий і надихаючий. Порятунок для стомлених повсякденням».
Нормально.
Дякуючи Ешлі Ваєт
і, звісно, Мімі,
я збагнула, що не можна стати капітаном без команди.
Бути індивідуалістом означає
поважати унікальні якості кожного.
Я хочу тобі сказати.
Якщо захочеш щось мені розповісти,
я тебе послухаю.
Добре.
Є речі, які не змінюються ніколи.
ЗА КНИГАМИ ЕНН М.МАРТІН
Переклад субтитрів: Олена Стародуб