NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Miten sujuu? Kohta on mentävä.
Hyvin se menee.
Tänään alkoi oikeudenkäynti "Djursholmin tyttöä" vastaan.
Häntä syytetään murhasta sekä avunannosta ja yllytyksestä murhaan.
-Vaihtaisitko kanavaa? -Joo.
-Mitä luulet? -Hän ei vaikuta terveeltä.
-Sammuta se. -Elinkautinen. Avaimen voi heittää pois.
Maja. Hei, tervetuloa.
-Ei kai tuo vyö jää tuohon? -Käsiraudat vain.
Hyvä niin.
Kahden minuutin päästä aloitetaan.
Tässä on kahvia.
Mitä sanot? Onko meikkiä liikaa?
Hänen nimensä on Maja. Kysy häneltä.
Maja, tukka auki.
Pyyhi huulet tähän.
No niin.
-Rehellisempi ilman meikkiä. -Kuka niin sanoo?
Tilastot. Puhtaat kasvot, ei salattavaa.
Hän näyttää nuoremmaltakin.
Ei...
Olisi hyvä, jos asiakkaamme ei näyttäisi kodittomalta...
-Nelonen saliin. -Mitäs nyt tehdään?
Tule, Maja.
Vauhtia.
Tässä.
Takki.
-Valmista? -Joo.
Mennään sitten.
Huomenta.
Kiitos.
Oikeudenkäynti alkaa. Pyydän kaikkia istuutumaan.
Kuvaaminen on tästä eteenpäin kielletty.
Tervetuloa pääkäsittelyyn.
Olen Birgitta Svensson ja toimin oikeuden puheenjohtajana.
Vasemmalla puolellani notaari Anna Hallgren -
pitää pöytäkirjaa.
Syyttäjänä paikalla on Lena Pärsson.
Kyllä.
Vastaajana on Maria Norberg, puolustajana asianajaja Peder Sander.
-Kyllä. -Kuuntelemme syyttäjän vaatimukset.
Kiitos.
SYYTTÄJÄ
Vaadin vastaajalle rangaistusta seuraavista rikoksista:
Yllytys murhaan, avunanto murhaan ja murhan yritys.
Sekä murhasta tai taposta tai kuolemantuottamuksesta.
Teon kuvauksessa tulee ilmi, että vastaaja suunnitteli ja toteutti -
yhdessä edesmenneen Sebastian Fagermanin kanssa -
nämä rikokset.
Sebastian Fagerman ja vastaaja suunnittelivat kouluampumisen.
Lisäksi he suunnittelivat räjäyttävänsä pommin -
vastaajan kaapissa.
Vastaaja kiistää teot.
Hänen mukaansa teot johtuvat muista syistä.
Meidän ei kuitenkaan tarvitse luottaa hänen versioonsa luokan tapahtumista.
Yksi uhreista selvisi hengissä hengenvaarallisista vammoistaan.
Kuulemme myöhemmin hänen todistuksensa salissa.
Siinä hän kertoo asiat, jotka tekninen tutkinta vahvistaa,
eli sen, että Maria Norberg ampui tappamistarkoituksessa.
Maria Norberg toimi siis tietoisesti.
Maria Norberg on tuomittava sen mukaisesti.
Maja.
Kiitos, että tulit. Claes arvostaa sitä.
Mitä siellä oikein tapahtui?
Hän törmäsi peiliin ensiavussa ja loukkasi itsensä.
Miksi hän joutui ensiapuun?
Tietääkseni hän liukastui mäessä toissayönä.
Hänet tuotiin ambulanssilla.
Hän oli ollut ulkona ystävänsä kanssa, sen yhden...
Mikäs sen Sollentunassa asuvan pojan nimi on?
-Dennis. -Niin juuri.
Missä muut ovat?
Toin hänelle laukullisen vaatteita kotoa.
Ja joitakin muita tavaroita.
Missä Claes on?
Claes ja Lukas ovat veneellä Välimerellä.
Sukeltamassa kai.
-Pitäkää huolta toisistanne. -Mihin menet?
Minulla on vähän järjestelemistä -
ja minun pitää huolehtia, että talossa säilyy järjestys.
Ethän sinä voi...
Ei hän minua tarvitse, vaan sinua.
Sebastian...
Mitä oikein tapahtui?
Kun heräsin täällä,
he olivat jo soittaneet isälle.
Odotin, mutta hän ei tullut.
Luulin, että hän peruisi matkan.
Mutta hän lähti sinne.
Halusitko kuolla?
En nyt, kun sinä olet täällä.
Maja Norberg myöntää kuvauksen osin, mutta kiistää rikosvastuun.
Maja ei toiminut tavalla, joka saattaisi hänet vastuuseen.
Hän ei ole ollut tietoinen -
Sebastian Fagermanin suunnitelmista.
Hän ei ole syyllistynyt yllytykseen tai laiminlyöntiin,
joka johtaisi oikeudelliseen vastuuseen. Mitään tahallisuutta ei ole,
ei myöskään välinpitämättömyystahallisuutta.
Maja myöntää laukaisseensa kuvauksessa mainitun aseen -
kuvauksessa mainitussa paikassa, mutta itsepuolustustarkoituksessa.
Häntä ei siis pidä rangaista näiltä osin. Kiitoksia.
Siinä kaikki tältä päivältä. Jatkamme huomenna.
-Kiitos kaikille. -Kiitoksia.
-Pärjäsit tosi hienosti. -Istuin vain hiljaa.
Nimenomaan. Teit sen tosi hyvin.
Myöhemmin saat kertoa oman versiosi.
Eivät ne halua kuulla sitä, vaan ainoastaan tuomioni.
-Ei pidä paikkaansa. -Rakastavat vihata minua.
"Hemmoteltu Djursholmin likka. Todellisuuspakoinen murhaaja."
Ymmärrän, että tämä on raskasta, mutta älä ajattele noin.
Niinhän ne kirjoittaa.
Ei. Nyt siis...
Nyt sinun pitää levätä. Huomenna on pitkä päivä.
Syyttäjä esittelee teknisen todistusaineiston,
ja se voi olla pitkästyttävää.
En tiedä, jaksanko kuunnella sitä monotonista jauhamista.
Niin täynnä itseään, luulee tietävänsä kaiken minusta.
-Sen pitää olla oikein sinun mielestäsi. -Miten?
Kerrotun pitää vastata omaa käsitystäsi.
Mitä väliä? Hän on päättänyt kantansa. Sillä on valtavasti väliä.
Kiitoksia.
-Ole hyvä. -Kiitos.
Isä?
Puhuin Christerin kanssa.
Alkuun pari viikkoa sairauslomaa. Katsotaan sitten.
Onko sinulla nälkä?
Majlis osti ruokaa. Vai haluaisitko tilata jotain?
-Mitä sinä haluat tehdä? -En mitään.
Haluan, että olisi hiljaista.
Täysin hiljaista.
Sori. En tiennyt.
Miten voit?
Tosi kiva, että tulitte, mutta minua väsyttää.
-Kiitos. -Nähdään.
Halusimme vain tulla moikkaamaan.
-Ja kysymään vointia. -Kiitos.
-Mitä oikein tapahtui? -Halusiko hän oikeasti kuolla?
Hän sai paskaa kamaa Dennisiltä. Ei ollut oma itsensä.
Aikooko hän lopettaa tai ainakin rauhoittaa vähän?
Dennis on pidettävä loitolla. Okei?
Kulta, menisitkö hetkeksi ulos?
Kiitos.
-Tietääkö hän, että olet pettänyt? -Ei.
Anteeksi, että sanoin niin. En tiennyt, että asia on niin vakava.
Anna anteeksi.
Annetaan olla. Ei riidellä enää koskaan.
Olet sankarini, Maja.
En ollut hänen tukenaan, kun hän tarvitsi minua.
Nyt olet. Se on tärkeintä.
Soita minulle, jos jotain sattuu. Okei?
Rakastan sinua tosi, tosi, tosi paljon.
Minäkin sinua.
Pärjäile.
-Hätäkeskus. -Koulussa ammutaan.
-Mistä soitat? -Djursholmin koulusta. Tulkaa äkkiä!
Apu on matkalla. Jatkuuko se vielä?
Kaikki juoksee sinne tänne. Ihan kaaos.
-Tiedätkö, montako ampujia on? -Mitä? En tiedä.
-Tyhjennetäänkö koulua? -Lähetä ambulanssit ja kaikki. Heti!
Luokassa ammutaan. Siellä on...
-Ketään ei tule ulos. -Apu on tulossa. Kuuletko sireenit?
Siellä on tainnut käydä tosi pahasti.
Amanda Steeniä ammuttiin...
edestä.
Ensimmäinen luoti lävisti oikean keuhkon.
Toinen luoti repi sydäntä, vasenta keuhkoa -
ja rikkoi aortan,
mikä johti massiiviseen verenvuotoon.
Amanda Steen ei menehtynyt välittömästi,
vaan noin 30 sekunnin kuluttua viimeisestä laukauksesta.
Ase laukaistiin noin neljän metrin etäisyydeltä.
Teknisen tutkinnan mukaan, tiedot sivulla 377,
vastaajan sormenjäljet löytyivät aseesta numero kaksi.
Kun vastaaja oli viety rikospaikalta sairaalaan,
hänen käsistään ja käsivarsistaan löytyi ruutijäämiä.
Kaksi ensimmäistä laukausta aiheuttivat Amanda Steenin kuoleman.
Viimeiset kolme laukausta aiheuttivat tutkinnan mukaan -
Sebastian Fagermanin kuoleman.
Hän kuoli ambulanssissa matkalla sairaalaan.
Viisi luotia, kaksi kuollutta.
Viittä laukausta ei ammuta vahingossa.
Maria Norbergin tarkoitus oli tappaa.
-Paljonko? -Kuus tonnii.
Hoituu.
Fucking äijä!
Mitä helvettiä sinä puuhaat?
-Hän oli kuolla. Lopeta. -Ilman minua hän olisi jäänyt kanveesiin.
Lopeta. Tiedät, että hänelle käy huonosti.
Hän pyysi minut tänne. Ja jos en minä, niin joku kyllä myy. Tajuatko?
Parempi näin, mun kama on kunnossa.
-Ai se paska, josta joutuu ensiapuun? -Mun kama ei aiheuttanut viiltelyä!
Niinpä niin.
Missä sinä olit? Syytät aina muita. Missä olit, kun hän oli kuolla?
Missä hänen tyttöystävänsä oli?
Kuusi isoa.
Okei. Palaillaan.
Missä hän on? Onko vieraat sallittu?
Hän pääsi kotiin, mutta haluaa olla rauhassa.
Olen kuullut, että silloin, kun joku sanoo niin,
häntä ei pitäisi jättää yksin.
Voisimme ostaa hänelle yhdessä jotain. Koko porukalta.
Ollaan vain normaalisti.
-Miten menee? -Hyvin.
-Meinasin soittaa, mutta... -Ei siinä mitään.
Kuulin, mitä poikaystävällesi tapahtui.
Onko hän yhä poikaystäväsi?
-Oletko sinä täällä? -Kuten kuvasta näkyy.
-Uskalsit jättää hänet yksin. -En voi vahtia häntä koko ajan.
Puhuttiin Labben kanssa, että mentäisiin maalle viikonloppuna.
Haluaisin mennä kahdestaan. Vain minä ja Labbe.
Ihan ok.
No hyvä. Hieno juttu.
Päätin muuten hankkia sen metsästäjäkortin.
SOITAN VÄLITUNNILLA
Pitää vähän harventaa kantaa.
Ne pitää palauttaa maanantaina kello yhdeksän.
Ja tarkoitan yhdeksää. En halua kuulla,
että netti pätki, tietokone kaatui tai sotkitte limsat näppikselle.
Meilissä, kello yhdeksän. Siinä kaikki.
Jäisitkö vielä hetkeksi, Maja?
VASTAA! ALAN HUOLESTUA KAIKKI OK?
Mitä oikein on meneillään?
-Olet varmaan kuullut. -Tiedän, mitä Sebastianille kävi.
Mietin, mitä sinulla on meneillään.
Ymmärrän, että sinun on pitänyt olla hänen tukenaan,
mutta nyt joudut kirimään muut kiinni.
-Minähän olen täällä nyt. -Oletko?
Ei vaikuta siltä.
Tämä on viimeinen, ratkaiseva vuosi.
En näe mitään syytä tyytyä alle 20,0:n keskiarvoon.
Maja.
Sanon näin, koska välitän.
On kyse sinun tulevaisuudestasi.
Mutta ei kuitenkaan elämästä ja kuolemasta.
En lopettanut vielä.
Terve, Sebastian Fagerman tässä. Valitettavasti en...
Mihin olet menossa?
Terve, Sebastian Fagerman tässä. Valitettavasti en voi vastata juuri nyt.
Jätä viesti, niin soitan takaisin.
-Mitä sinä teet? -Mitä hittoa sinä teet?
Kunhan chillaan. Et ole tosissasi!
Helvetti! Yritin soittaa sinulle.
Ei minulla ole kännykkää täällä.
Luulin, että olet kuollut.
Rauhoitu.
Onko isäsi kotona?
Näköjään.
Pyörähdin pojan kanssa Azoreilla.
Nostimme 121-kiloisen tonnikalan. 267 paunaa.
-Se kesti puoli tuntia. -Viimeksi puhuit tunnista.
-Neljä ukkoa... -Viimeksi oli 10 ukkoa.
-121 kiloa. -Kovat on puheet.
-Mitäs sinun pojalle kuuluu? -Lukaksella menee mahtavasti.
-Vielä vuosi Harvardia. -Ja Sebastian asuu kotona?
Sebastian asuu täällä. Hänestä en pääse eroon.
Tarkistin jopa, onko hän minun poikani.
Hän on biologinen poikani, mutta oikeasti 100 % Miss Jönköpingiä.
Saa hömelön äitinsäkin vaikuttamaan stabiililta ja älykkäältä.
Hyvin sanottu.
Malja sille.
Lyö alkuperäisen laudalta.
Miten voit puhua noin pojastasi?
Maja. Kiva, että tulit. Kauneutta tässä kaivattiinkin.
-Jauhat paskaa hänestä! -Kenestä?
-Sebastianista! Etkö muista häntä? -Ajelehtiva hylky...
Hän tarvitsee sinua, mutta et välitä paskaakaan!
-Niinpä niin. -Rauhoitu, pikkuinen.
-Älä koske! -Ihan rauhassa nyt.
Painuit lomalle Lukaksen kanssa, kun hän oli sairaalassa.
-Et edes käynyt siellä. Mitä helvettiä... -Okei!
Kerro, mitä minun pitäisi tehdä, mitä en ole tehnyt Sebastianin hyväksi.
Mitä? Ole hyvä, sana on vapaa.
Ei mitään. Sinun ei tarvitse tehdä yhtikäs mitään.
Yllytystä koskevan syytekohdan osalta -
haluan kiinnittää huomionne sivuihin 621–623.
Niiltä sivuilta löytyvät viestit, jotka vastaaja lähetti -
Claes Fagermanin murhaa edeltäneenä yönä.
"Selviämme ilman häntä.
Et tarvitse häntä. Isäsi on ällöttävä.
Hän on sairas. Hän ansaitsee kuolla.
Haluan, että hän kuolee."
Maria Norberg tuli Fagermanin kotiin kello 08.28. Hän lähti sieltä yhdessä Sebastian Fagermanin kanssa kello 08.39.
Mitä Maria Norberg teki 11 minuutin ajan -
ennen lähtöään Sebastian Fagermanin kanssa,
sitä vastaaja ei ole pystynyt selventämään.
Maja on hyvin selväsanaisesti kertonut odottaneensa Sebastiania aulassa.
Onko syyttäjällä näyttää todisteita jostakin muusta?
Oikeuslääkärin lausunnossa, sivulla 712,
todetaan Claes Fagermanin kuolleen aamuviiden ja -seitsemän välillä.
Norbergin mukaan Fagerman ei kertonut tappaneensa isänsä.
Norberg kertoi myös, ettei nähnyt Claes Fagermanin ruumista.
Viestittely kuolemasta jatkui koko yön,
mutta aamulla Sebastian unohti kertoa teostaan.
Voisimmeko keskittyä teknisiin todisteisiin?
Ollessaan vangittuna Norberg on puhunut inhostaan -
Claes Fagermania kohtaan.
"Hän oli inhottava Sebastianille ja minulle.
Paha ihminen, lyhyesti sanottuna.
Vihaan häntä.
-Vihaatko sinä Claes Fagermania? -Kyllä."
Maria Norberg ajoi Sebastian Fagermanin ampumaan isänsä Claes Fagermanin.
Laukku numero yksi painoi 9,4 kiloa -
ja vastaajan kaapista löytynyt laukku numero kaksi painoi 7,3 kiloa.
Luen kuulustelupöytäkirjan sivulta 1 121:
"Kannoin sitä laukkua, koska Sebastian pyysi.
Se tuntui painavalta, mutta en kysynyt, mitä siinä oli."
Kysyin häneltä, mitä hän luuli siinä olleen.
Vastaaja vastasi: "Ehkä vaatteita."
Kysyin, tuntuiko siltä, että laukussa oli jotain pehmeää.
"Tuntuiko, että siinä oli vaatteita?"
"En ajatellut sitä."
"Et ajatellut sitä, vai?"
"En."
Jatkamme käsittelyä kello 12.30.
Tauon jälkeen kuulemme Maja Norbergin todistuksen.
Nyt on meidän vuoromme.
Sinun vuorosi kertoa. Kaikki kuuntelevat sinua.
Vastaa suorasti ja yksinkertaisesti.
Olemme harjoitelleet tätä.
Muista, että syyttäjäkin saa kysyä sinulta asioita.
Se voi tuntua ikävältä. Puhu minulle koko ajan. Katso minuun.
Olen paras ja ainoa ystäväsi siellä salissa.
Katso minua koko ajan, niin autan sinua.
Okei? Hyvä.
-Kuinka vanha sinä olet, Maja? -18.
-Missä asut? -Lindesvägen 73, Djursholm.
-Kenen kanssa? -Äidin, isän, 7-vuotiaan pikkusiskon.
-Miten koulu sujui? -Aika hyvin.
Siis todella hyvin.
Kertoisitko Sebastian Fagermanista?
Kerro hänen terveydentilastaan itsemurhayrityksen jälkeen.
Ensin luulin, että se paranee.
Hän ei halunnut mennä ulos eikä tavata ketään.
Hän ei juhlinut enää yhtä paljon eikä entiseen tapaan.
Mutta vasta joskus keväällä aloin tajuta,
että terveydentila ei parantunut, vaan huononi.
Hänen ei tarvinnut enää vaatia saada olla yksin.
Kukaan ei halunnut nähdä meitä.
Miksi niin?
Kukaan ei enää jaksanut Sebastiania. Hän oli epävakaa.
Hän huusi ja käski minun tukkia turpani, vaikken ollut sanonut mitään.
Myös isänsä Claes Fagermanin ollessa kotona?
Näkikö Claes sen?
Claes ei ollut koskaan kotona.
Tuli sinne joskus hetkeksi vaihtamaan vaatteita ja laukkua.
Vai niin.
Luuletko, että Sebastian pettyi isäänsä sen takia?
Kyllä. Pahasti.
Pahasti...
Miten kuvailisit heidän suhdettaan?
Se oli huono.
Parhaassa tapauksessa Claes oli välinpitämätön.
Entä pahimmassa tapauksessa?
Hän sanoi kamalia juttuja ja teki hirveitä asioita.
Ja oli sitten kuin ei mitään.
Pyysikö hän joskus anteeksi?
Ei ikinä. Claes oli kylmä.
Ei kai pystynyt tuntemaan syyllisyyttä tai katumusta.
-Pelkäsitkö sinä häntä? -Joo. Aika lailla.
Lähinnä hänen Sebastianiin kohdistuneen vallankäyttönsä takia.
Pelkäsitkö sinä Sebastiania?
En.
Et siis pelännyt Sebastiania?
Tai siis... En pelännyt sitä,
että hän tekisi minulle jotain, vaan sitä, mitä hän tekisi itselleen.
Jaahas.
Haluaisin, että kertoisit seuraavaksi -
mitä syntymäpäiväjuhlissasi tapahtui. Kertoisitko meille?
-Oi! Onpa se hieno. -Vau!
-Onko se liian iso? -Ei, täydellinen. Kiitos paljon.
Vein ensin ostamani takaisin. Amandalla oli ilmeisesti samanlainen.
Rippijuhliin teidän piti saada samanlaiset mekot.
-Silloin olimme pieniä. -Ai kolme vuotta sitten?
Rakas Maja.
Aika sen kuin vilistää ja yhtäkkiä oletkin 18-vuotias.
Nyt sinä voit tehdä, mitä haluat.
Kuten vaikkapa metsästää.
Ei poikia kuitenkaan. Sen olet jo tehnyt.
Tarkoitin muuta riistaa: hirviä, kauriita ja muita.
Tässä on pieni avustus metsästyskortin hankintaan.
Sen pitäisi riittää kunnon hirvikivääriinkin.
-Kiitoksia. -Paljon onnea ja lykkyä pyttyyn.
Minäkin voisin sanoa jotain. Vaikka emme ole tavanneet aikoihin,
tulen aina pitämään itseäni jonkinlaisena varaäitinäsi.
Joten...
Maja, tänään on suuri päivä.
Tänään sinusta tulee täysi-ikäinen.
Se tarkoittaa paljon muutakin kuin ensimmäisen viinilasin tilaamista.
Skool sille.
Skool!
Nyt voit seistä omilla jaloillasi -
ja otat ensimmäiset askeleesi aikuisena naisena.
Olemme niin ylpeitä sinusta.
Skool!
-Skool. -Skool.
Ketunkustako tämä on? Hyi hitto!
Haloo!
-Mitäpäs saisi olla? -No, jotain juomakelpoista.
Joku on tainnut kusta tähän.
-Maistuu ihan paskalta. -Sebastian.
-Älä viitsi. -Tilataanko lisää samppanjaa?
Niin tehdään. Kiitos.
-Mihin sinä menet? -Baariin. Kaikki pitää hoitaa itse.
Kauanko tätä on jatkunut?
Mikset ole sanonut mitään, Maja?
Mistä?
-Hänhän on... -Pöllyssä. Hän on selvästi aineissa.
Miten hänellä oikein menee?
Hän on juonut aika lailla, ja lisäksi on lääkitys.
-Menemme yhdessä kotiin. -Älä unta näe.
Maja.
Täytän 18 tänään, haluan juhlia. Ette pilaa minun päivääni.
-Ei, kulta, haluamme vain... -Olemme vain huolissamme.
Kiitos vaan.
Emme halua, että menet Sebastianin luo.
Ette te päätä siitä. Olen täysi-ikäinen.
Kauan eläköön hän
Aina satavuotiaaksi eläköön hän
Ja eläähän hän Ja eläähän hän
Ja satavuotiaaksi eläähän...
hän
Eläköön, eläköön!
Miten helvetissä kehtaatkin, vanhempieni edessä?
Miksi sinun piti edes tulla sinne?
Pitäisikö minun unohtaa synttärisi?
Lopeta vinkuminen, niin annan lahjasi.
-Oletko ihan tyhmä? -Mikä hitto sinua nyt riivaa?
Älä ole tuollainen luuseri!
Turpa kiinni!
Ehkä isäsi oli oikeassa. Ehkä olet ihan turha jätkä,
ja minä vain en ole tajunnut sitä.
Hei, Maja.
Minun on pakko sanoa...
Oli kova temppu haukkua minut sillä tavalla.
Vieraideni edessä vieläpä. Se oli kova temppu.
Ymmärrän toki turhautumisesi, se on selvä.
Sanoit, etten käynyt Sebastianin luona sairaalassa sen jälkeen,
kun hän yritti itsemurhaa.
Olisin varmaan vienyt loppuun sen, mitä hän yritti.
Olisin hitto vieköön tukehduttanut hänet tyynyllä.
Tiedätkö, miltä se tuntuu?
Hän on saanut niin monta tilaisuutta...
Luulin, että hän ryhdistäytyisi, kun sinä tulit kuvioihin,
mutta se oli turha luulo.
Ei... En pysty enää auttamaan häntä.
Etkä sinäkään, Maja. Et pysty sinäkään.
Minä lähden nyt.
Jos sinulla on yhtään itsesuojeluvaistoa,
sinunkin kannattaisi lähteä.
Taksi odottaa pihassa. Voin jättää sinut kotiisi.
Hyvää matkaa.
Sebastian raiskasi ja pahoinpiteli sinut.
Kunpa hän olisi lyönyt kovempaa.
PUHEENJOHTAJA
Miksi?
Jos se olisi näkynyt ulospäin...
Jos minulla olisi ollut musta silmä tai haljennut huuli,
kukaan ei olisi moittinut minua hänen jättämisestään.
-Hyi hitto. -Kiitos. Ei muita kysymyksiä.
Onko syyttäjällä kysyttävää?
Kerroit aivan kauheita juttuja, Maria.
Sebastian siis raiskasi sinut.
Niin.
Sanoitko, että et halua? Pyysitkö häntä lopettamaan?
En.
Aiemmin kerroit, ettet pelännyt häntä. Sen tiedämme siis jo.
Aloin pelätä häntä, sitten myöhemmin.
Luuletko, että Sebastian itse piti sitä hyväksikäyttönä?
En tiedä.
Mitä teit sen jälkeen?
Menin lopulta kotiin.
Ei, vaan tarkoitan... Ilmoititko asiasta poliisille?
En.
Kerroitko kenellekään, että tulit raiskatuksi?
Vanhemmillesi?
-Ystäville? -En.
-Opettajalle? -En.
Et kertonut kenellekään, vaikka he olivat olleet huolissaan -
sinusta ja Sebastianista.
Se ei ole helppoa. Mitä he olisivat voineet?
Kerrotko vielä, miksi palasit Sebastianin luo senkin jälkeen,
kun hän oli tehnyt sinulle niin?
Olisiko pitänyt lähteä?
Se olisi ollut ihan ymmärrettävää, jos kertomasi on totta.
Väitätkö sinä, että valehtelen?
En väitä mitään. Ihmettelen vain.
Jos hän oli niin kamala ja väkivaltainenkin sinua kohtaan,
miksi jäit suhteeseen?
Kaikki muut jättivät hänet.
Puhutaan sitten luokkahuoneen tapahtumista.
Ammuit ensin kaksi laukausta.
En tiedä. Se kävi äkkiä.
Yksi. Kaksi.
Sitten ammuit vielä kolmesti, Sebastiania kohti.
Kolme.
Neljä.
Viisi.
Viisi laukausta. Miten selität sen?
En osaa selittää, koska en ymmärrä itsekään.
En halunnut ampua Amandaa.
Ammuit siis viisi laukausta kohti poikaystävääsi,
jonka puolesta tappelit muita vastaan ja jota et suostunut jättämään...
Luulin, että pystyisin auttamaan!
Kaikki odottivat sitä. Mitä olisin voinut?
Anteeksi.
Tiedän, että olisi pitänyt pyytää apua,
mutta en tiennyt, mitä edessä oli.
Oli kuitenkin eräs, joka näki kaiken, mitä tapahtui,
ja joka oli siellä luokassa.
Hän näki, että tähtäsit Amandaa. Ammuit häntä tietoisesti.
Ei pidä paikkaansa.
En haluaisi Amandan olevan kuollut. En halua...
Et haluaisi hänen olevan kuollut.
-En. -Se on vähän eri asia.
Kiitos. Ei muuta kysyttävää.
Kuten aiemmin ilmoitimme, kuulemme todistajaa ensi viikolla.