‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Ai reușit?
‎Da.
‎Poftim!
‎Nu-mi vine să cred că l-ai adus.
‎E tot albumul ‎Divide‎, ‎mai puțin „Supermarket Flowers”.
‎E un cântec, nu?
‎- Au șters unele lucruri. ‎- Pentru că erau despre moarte?
‎- Vrei să formulez o obiecție? ‎- Nu, e în regulă. E un cântec de rahat.
‎Înțeleg.
‎Apropo, mulțumesc.
‎N-ai pentru ce.
‎Ai vorbit cu psihologul?
‎- Știi tu, după... ‎- După căderea mea nervoasă?
‎Nu ăsta era cuvântul pe care-l căutam.
‎Căutai un termen mai diplomatic.
‎Ai vorbit?
‎Nu ești interogată zilnic, ‎dar ancheta nu s-a încheiat.
‎Poți să-mi aduci telefonul mobil aici?
‎Chestia asta nu are ceas.
‎Azi e marți, nu?
‎Da.
‎La cât începe?
‎La ora 15:00.
‎Și cât e ceasul acum?
‎10:30.
‎Ai terminat?
‎Pa!
‎15:00
‎10:30
‎La ce te gândești?
‎La sensul vieții. ‎Tu l-ai găsit?
‎Ce? Nu.
‎M-am învârtit câțiva kilometri ‎ca să găsesc un loc de parcare.
‎Locuiești la doi pași.
‎Știu. ‎Mai bine veneam pe jos.
‎Câștigătoarea asta de Nobel... ‎Știu, e celebră. E grozav că se află aici.
‎- Bun venit! ‎- Mulțumesc.
‎Dar trebuie să poți ajunge la școală.
‎Eu n-aș reuși să fac asta ‎dacă n-aș aștepta cu nerăbdare weekendul.
‎O să fie așa de frumos!
‎Îi știi pe părinții lui Labbe?
‎- Tatăl lui poartă mereu saboți, nu? ‎- Exact.
‎Sunt cei mai tari. ‎O s-o adori pe Mags.
‎M-a sunat și m-a întrebat ‎ce o să fac la vară.
‎Au o reuniune de familie, ‎la care trebuie să merg neapărat.
‎Am început deja să-mi caut o rochie. ‎Trebuie să mă ajuți.
‎- Ai auzit ce am spus? ‎- Claes e aici?
‎Da. De ce?
‎Credeam că nu-i pasă ‎de educația lui Sebastian.
‎N-ai aflat? ‎El e sponsorul.
‎50.000 $ pentru o oră în amfiteatru.
‎La naiba...
‎E cineva aici care urăște economia?
‎Cine vrea să facă ‎ceva important în carieră?
‎Înțeleaptă decizie. ‎Nu poți avea încredere în economiști.
‎Economiștii sunt periculoși, ‎pentru că o economie globală afectează...
‎Mulți oameni sunt convinși că economia ‎e o știință guvernată de forțe.
‎Forțe asemănătoare gravitației.
‎- Numiți un economist periculos. ‎- Karl Marx.
‎Milton Friedman.
‎Asta spuneam și eu.
‎N-ar trebui să distrugem prin impozitare ‎averea bogaților,
‎ci să sporim bogăția ‎claselor mici și mijlocii.
‎Mulțumesc pentru timpul acordat.
‎Avem câteva minute pentru întrebări.
‎Christer are un microfon. ‎Unde ești?
‎- Aici. ‎- Perfect!
‎- Mulțumesc. ‎- Cine începe?
‎Da, tu!
‎- Cum te cheamă? ‎- Bună ziua! Sebastian Fagerman.
‎Care e întrebarea ta?
‎Dacă vrem ca Occidentul ‎să rămână competitiv,
‎putem continua ‎să impozităm excesiv corporațiile,
‎în condițiile în care țările vecine ‎au taxe mai mici?
‎Sau asta va duce ‎la mutarea companiilor?
‎Mulțumesc pentru întrebare, Sebastian.
‎Pe scurt, da, dacă vrem să pierdem ‎locuri de muncă în favoarea altor țări.
‎Următoarea întrebare. ‎Da, tu!
‎Bună ziua! Aveam ceva pregătit dinainte, ‎dar aș vrea să vă întreb altceva.
‎Te rog.
‎Învățăm că problemele Europei ‎sunt cauzate de migrație.
‎De războaie și teroriști islamici.
‎Lucruri asupra cărora politicienii ‎nu au niciun control.
‎În același timp, bogații se îmbogățesc, ‎iar săracii sărăcesc.
‎N-ar trebui să vorbim despre cum economia ‎afectează democrația?
‎Ai greșit prelegerea.
‎- Scuze, nu ți-am reținut numele. ‎- Samir.
‎Spune-mi, Samir, ‎de ce e o întrebare pentru un economist?
‎Nu totul se învârte în jurul banilor?
‎Degeaba spunem ‎că investim în infrastructură
‎dacă nu putem spune ‎de unde vin fondurile.
‎Mai ales dacă nu ne permitem, ‎datorită cheltuielilor cu imigranții.
‎Investițiile publice sunt bune.
‎Dar nimeni nu spune
‎că ele ar trebui finanțate ‎de cei din acest amfiteatru.
‎Aiurea!
‎- Oare așa e? ‎- Bineînțeles.
‎E corect ca o asistentă să fie impozitată ‎mai mult decât un miliardar?
‎Și cine o să le dea oamenilor slujbe? ‎Tatăl lui Samir?
‎Eu chiar cred în capitalism, ‎dar Samir a punctat foarte bine.
‎Cât de nedreaptă poate deveni o societate,
‎până să-și piardă încrederea ‎în instituțiile democratice?
‎Vă mulțumesc.
‎N-am înțeles niciodată.
‎Suntem foarte, foarte mici.
‎În sensul bun al cuvântului.
‎Universul e realmente uriaș. ‎Labbe spune să-mi iau permis de vânătoare.
‎- Tu ești vegetariană. ‎- Știu, dar asta e ceva diferit.
‎Ador cântecul ăsta! ‎Dă-l mai tare!
‎O mulțime de fotografii ‎cu palmieri din Los Angeles
‎Băuturi ușoare și atacuri de panică
‎Mai vreau să merg un an cu metroul
‎Cineva trebuie să se oprească, vă rog...
‎Bună!
‎- Bună, frumosule! ‎- Bună!
‎- Salut, frățioare! E totul în regulă? ‎- Da.
‎Tata vrea să vă facă turul complet.
‎- Minunat! ‎- Dimpotrivă...
‎Nu puneți întrebări. ‎Altfel nu se mai oprește.
‎Și râdeți ‎dacă vi se pare că glumește.
‎- Bine ați venit! Bună! ‎- Bună ziua!
‎- Să facem un tur! ‎- Nu-i lași să se instaleze, mai întâi?
‎Bagajele lor nu pleacă nicăieri. ‎Veniți!
‎Nu știam că va fi și Samir aici.
‎Va fi distractiv să fim mai mulți.
‎- Lăsați bagajele. Mă ocup eu de ele. ‎- Mulțumim, Mags.
‎E cea mai veche parte. ‎Secolul al XVII-lea.
‎Dar a fost restaurată, ‎ca să arate ca în secolul XVI-lea.
‎Priviți lambriurile de lemn de pe pereți.
‎Aceasta e o armură.
‎O armură japoneză ‎de la sfârșitul secolului al XVI-lea.
‎A aparținut unui samurai.
‎A fost adusă aici ‎de un explorator pe nume Nordenskjöld,
‎care a primit-o în dar ‎de la împăratul Japoniei.
‎Dacă veți privi cu atenție, veți observa ‎că moțul coifului e făcut din păr uman.
‎Ce scârbos!
‎Probabil că a fost scalpat, amărâtul...
‎Nasol!
‎Clădirea a fost transformată în castel ‎în anul 1889,
‎când au fost construite cele patru turnuri ‎pe care le-ați văzut mai devreme.
‎De ce a făcut asta?
‎Reveniseră la modă ‎castelele din secolul al XVI-lea.
‎Urmați-mă! ‎O să vă prezint familia.
‎Cine credeți că sunt aceștia doi?
‎Carol al XIV-lea și Hedwig Eleonora.
‎- Cu cine a fost căsătorită? ‎- Carol al X-lea.
‎Carol al X-lea. ‎Foarte bine, Samir.
‎Să intrăm ‎în inima acestui loc: biblioteca.
‎Un aspect foarte interesant ‎e că nimeni nu știe cine e omul acesta.
‎Probabil că e un lord englez. ‎Tabloul a fost pictat pe la 1650. ‎Nu e celebru, nimeni nu a spus ‎povestea lui pentru posteritate.
‎Dar mi se pare un portret frumos.
‎Asta e o Liège?
‎- Poftim? ‎- Carabina asta cu percuție.
‎Știi mai multe decât mine.
‎Făcute în secolul al XVII-lea ‎pentru marina suedeză.
‎Nu mi-au atras niciodată atenția, ‎Sebastian.
‎Avem timp să mergem și sus. ‎Veniți!
‎Priviți tavanul! ‎Fresce originale din sec. al XVII-lea.
‎Tare!
‎Sunt foarte frumoase. ‎Și bine conservate.
‎- Să urcăm! ‎- Vino aici!
‎Nu sunt decât 25 de încăperi aici.
‎Sebastian...
‎Sebastian, sunt dincolo de ușă.
‎Vreau să fac sex cu tine.
‎Încetează! Sunt chiar dincolo!
‎Oprește-te, oprește-te...
‎Sebastian.
‎Vreau să fac sex cu tine.
‎Ce ați făcut în camera aia?
‎O partidă de sex pe fugă.
‎Semestrul următor absolvim liceul.
‎Ce? Pe bune? ‎Mie de ce nu mi-a spus nimeni?
‎Maja, vorbesc serios. ‎Eu plec la Londra, tu în Statele Unite.
‎- S-ar putea să nu ne mai vedem. ‎- Sigur ne vom revedea.
‎Da, dar...
‎- Dacă nu reușesc? ‎- Ce vrei să spui?
‎Oamenii care au fost în Londra spun ‎că au fost nevoiți să lucreze și noaptea.
‎Făceau fotocopii, cafele... ‎Chestii din astea.
‎Dar o să mă descurc.
‎Sigur că o să te descurci.
‎Și dacă nu o să-mi dau seama ce vreau?
‎În afară de pace pe pământ și hrană ‎pentru toți copiii. Asta sigur vreau.
‎Nu pot să promit pace, dar, curând, ‎toți copiii vor avea ce să mănânce.
‎- Le spuneți și băieților? ‎- Sigur, Mags.
‎Te adoră.
‎- Maja, vrei niște supă? ‎- Da, te rog!
‎- Apă minerală sau plată, Sebastian? ‎- Ai niște vin?
‎- Bem apă minerală. ‎- Dar am împlinit 18 ani, Mags.
‎Și eu, dar apa minerală e foarte bună.
‎- Poftim. ‎- Mulțumesc.
‎- Maja? ‎- Minerală, te rog.
‎Poftim.
‎- Mags, apă minerală. ‎- Da, asta vreau.
‎Samir, am auzit ‎despre scena din amfiteatru.
‎Ți-ai dat coate cu o comunistă!
‎Am pus doar o întrebare.
‎Foarte bine. ‎Pune totul la îndoială.
‎Cu excepția băuturii servite la cină.
‎- E de ajuns sau mai vrei? ‎- Nu, e în ordine. Mulțumesc, Margareta.
‎- Poftă bună! ‎- Mulțumesc.
‎- Ce mai fac ai tăi, Samir? ‎- Sunt bine.
‎Cu ce se ocupă mama ta acum?
‎Lucrează la spitalul Huddinge.
‎Presupun că a rezolvat problemele ‎cu permisul de muncă.
‎Transmite-i salutări!
‎Lucrează ca ajutor de asistentă medicală. ‎Îi place atmosfera de la spital.
‎Nu pot să cred ‎că nu ne putem folosi mai bine resursele.
‎Fiecare ar trebui să lucreze ‎unde dorește.
‎Nu-ți face griji, Samir. ‎Totul o să fie bine cu mama ta.
‎Ciudat...
‎Corectează-mă dacă greșesc, dar pot să jur ‎că te-am auzit zicând că mama ta e avocat.
‎Labbe, când Samir a venit în școală,
‎n-a spus tuturor că mama lui e avocat?
‎Poate are dublă specializare. ‎Ar fi ceva extraordinar.
‎- Tata e avocat. Mama e doctor. ‎- Tatăl e avocat?
‎Deci nu e șofer de taxi?
‎Labbe, acum o lună, ‎când am fost la Stureplan...
‎N-ai spus că ne-a dus acasă tatăl lui?
‎- Sebastian, încetează! ‎- Ce e?
‎Nu contează cu ce se ocupă ‎părinții lui Samir.
‎Ei bine, explică-mi un lucru.
‎Cum se face că toți aceia ‎care conduc metrouri, fac curățenie
‎sau, iartă-mă, Sammie, conduc taxiuri, ‎sau sunt ajutoare în spitale...
‎Cum se face ‎că toți sunt doctori și avocați?
‎Sau fizicieni nucleari, corect?
‎În Siria și Irak ‎nu lucrează nimeni la băcănie?
‎- Ajunge, Sebastian! ‎- Nu puneam totul la îndoială?
‎Ajunge!
‎Sebastian, ascultă-mă un pic.
‎Refugiații care ajung în Suedia
‎sunt adesea persoane care au avut ‎stabilitate financiară și studii înalte.
‎Ai nevoie de bani ca să faci asta.
‎Nu foarte mulți bani pentru lumea ta, ‎dar ar trebui să înțelegi ce spun.
‎Sigur că da.
‎Cei din tabăra de corturi ‎din parcul Humlegården
‎aparțin unei adevărate elite.
‎Te cunosc de-o viață. ‎Nu pot crede că gândești atât de simplist.
‎Simplist? L-ai invitat pe Samir ‎să-l ajute pe Labbe să-și crească notele!
‎- Cu cât te plătesc, Sammie? ‎- Eu și Sebastian vom face o plimbare.
‎- Mă dai afară? ‎- Nu face scandal!
‎În schimb, ticălosul ăsta ‎stă aici și spune minciuni!
‎Haide odată! Sebastian!
‎Ce glumă bună... ‎Vii, Maja?
‎N-ai decât să rămâi!
‎- Parazit nenorocit! ‎- Ajunge!
‎- Lingușitor scârbos ce ești! ‎- Termină!
‎Trebuie să merg la toaletă.
‎Da?
‎- Cât e ceasul? ‎- Te grăbești să ajungi undeva?
‎Poți să-mi spui cât e ceasul?
‎Am mai discutat despre asta. ‎Nu poți apăsa butonul oricând ai chef.
‎Spune-mi doar cât e ceasul.
‎12:15.
‎Cu plăcere!
‎A durat ceva timp.
‎Da. Sebastian a plecat.
‎Azi nu era într-o dispoziție sociabilă. ‎Tatăl lui a fost de acord.
‎- Ai vorbit cu tatăl lui? ‎- Da.
‎Și ce a avut de spus dragul nostru Claes?
‎- Vorbim mai târziu, Mags. ‎- Trebuie să-l sun pe Sebastian.
‎Noroc!
‎Bună! Sebastian, poți să mă suni ‎cât de repede poți? Te rog!
‎N-am nevoie de consolare.
‎Era prima zi de școală ‎și eram stresat.
‎Înțeleg de ce voi nu erați așa. ‎Vă cunoașteți de 17 generații.
‎Toți puștii mă întrebau: ‎„Cu ce se ocupă ai tăi?”
‎Nu ți se pare aiurea?
‎- Ba da, e aiurea. ‎- Foarte aiurea.
‎Să înțeleg că mama ta ‎nu e nici doctor, nici avocat.
‎N-am spus că e avocat. ‎Labbe a înțeles greșit.
‎E doctor?
‎A vrut să dea la Medicină, ‎dar nu a făcut-o.
‎Dar îi place să ajute asistentele. ‎Nu e nimic greșit în asta.
‎Și tatăl tău?
‎Sebastian avea dreptate.
‎Margareta și Georg trebuia ‎să mă dea afară. Asta gândești și tu.
‎- Nu-mi spune tu ce să gândesc. ‎- Ce gândești?
‎E trist că tu crezi că trebuie ‎să te prefaci și să spui minciuni.
‎Nu înțelegi că lumea te-ar plăcea mai mult ‎dacă ar ști adevărul?
‎Cu mama ajutor de asistentă și tatăl ‎șofer de taxi, ai ajuns atât de departe.
‎Oamenilor le plac poveștile astea. ‎Serios.
‎Maja, nu înțelegi nimic!
‎Uită-te la emisiunile ‎Idol, X Factor, ‎MasterChef‎ sau cum s-or mai numi...
‎O să afli că povestea ‎e doar jumătate din problemă.
‎Dacă ne-ar păsa ‎un pic mai mult de imigranți,
‎dacă ei ar deveni puțin mai suedezi ‎și ar studia un pic mai mult,
‎„visul american” ar deveni realizabil.
‎Voi toți iubiți „visul american”. ‎Și-l iubiți pe Zlatan.
‎La naiba, îl adorați pe Zlatan!
‎Sună bine când Zlatan spune: ‎„N-am citit nicio carte.”
‎Sau: „Fetele nu pot juca fotbal.” ‎Pentru că așa sunt imigranții.
‎Sunt misogini fără educație. ‎Dar vă plac, pentru că sunteți toleranți.
‎Cum adică „voi toți”?
‎Spui „voi toți credeți așa și pe dincolo.” ‎Cine sunt „voi toți”?
‎Știi că te plac.
‎SEBASTIAN: ‎„Dacă ți-o tragi cu el, protejează-te.”
‎Maja, trebuie să încetezi cu asta.
‎Vreau să merg la sală.
‎E ocupată.
‎- Vreau la duș. ‎- Și acolo e ocupat.
‎Nici măcar n-ai verificat.
‎Maja, nu ești singură aici.
‎Vreau să vorbesc cu preotul.
‎Am dreptul la asta.
‎O să verific dacă e disponibil.
‎Voiai să vorbim despre ceva anume?
‎Nu chiar.
‎DJURSHOLM ÎN LACRIMI
‎Ce părere ai despre toate astea?
‎Nu e o coincidență ‎că ai venit azi la mine.
‎- Cum te simți? ‎- Minunat.
‎Ce simți despre faptul ‎că nu mergi la înmormântare?
‎Oricum, ei nu mă vor acolo.
‎Dacă ei ar ieși din ecuație, ‎ți-ai dori să mergi?
‎Da...
‎Dar eu sunt blocată aici.
‎Ai vorbit cu personalul despre asta?
‎Sunt multe activități...
‎Poate nu vrei să faci asta.
‎Nu am voie să fac asta. ‎Nu pot interacționa cu alte deținute.
‎Înțeleg.
‎Voi discuta cu ei. Poate găsim ceva ‎care să se încadreze în restricțiile tale.
‎E în regulă?
‎Prea bine.
‎Ai oficiat la înmormântări?
‎Da, am făcut asta.
‎E greu?
‎Uneori.
‎Alteori, e frumos.
‎Suntem oameni. ‎Simțim nevoia să jelim.
‎E ceva frumos, ‎aproape eliberator în asta.
‎Prin urmare...
‎Dacă ai merge la înmormântare...
‎Ce ți-ai dori să spui?
‎Nu știu.
‎Eu cred că știi, Maja.
‎Cred că ai vrea să-ți ceri iertare.
‎Crezi că nu ai dreptul la iertare, ‎dar te înșeli.
‎Oricine are dreptul la iertare. ‎E o dovadă de milă.
‎Și nu ceri iertare ‎când ai conștiința împăcată. Din contră.
‎Înseamnă ceva, ‎mai ales când lucrurile merg prost.
‎- Am o întrebare. ‎- Sigur. Întreabă-mă orice!
‎Cât e ceasul?
‎Știi că nu m-aș culca niciodată cu Samir. ‎Te iubesc.
‎Spune ceva.
‎Ce?
‎Ce vrei să spun?
‎Că totul e în ordine între noi.
‎Ce vrei să fac?
‎De ce trebuie mereu să facem ceva?
‎Mereu încerci să obții ceva. ‎Încearcă să te relaxezi.
‎Încetează!
‎Bine... ‎E în ordine.
‎Vrei să facem ceva?
‎Cum ar fi?
‎Nu știu, orice... ‎Să ne plimbăm, să vedem un film...
‎Am putea să ieșim în oraș.
‎S-o facem!
‎Dau câteva telefoane, ‎să chem niște oameni.
‎O să fie bine.
‎Filip, suntem aici!
‎Mă întorc imediat. ‎Am o treabă.
‎- O să îngheț aici. ‎- Du-te înăuntru.
‎- Cum merge, frate? ‎- E totul în regulă?
‎- O să ne distrăm. ‎- Ești beton!
‎Ai grijă de toate.
‎Dă-i drumul!
‎Haide!
‎Pe curând!
‎Despre ce vorbeai cu Dennis?
‎Cum merge?
‎Vorbeam despre vreme.
‎- Bună! Bine ați venit! ‎- Mulțumim.
‎Bună, Seb!
‎Merg la toaletă. Du-te la secțiunea VIP. ‎Vin și eu într-o clipă.
‎Amanda...
‎- Ce mai faci? ‎- L-ai văzut pe Sebastian?
‎- Cum merge? ‎- Cum naiba crezi că merge?
‎Locul ăsta, orașul ăsta nenorocit...
‎Și oamenii ăștia dezgustători... ‎Ce naiba căutăm aici?
‎- Adică... ‎- Vrei să mergem acasă?
‎- Nu. Vreau să merg la Barcelona. ‎- Ce?
‎Știu un restaurant ca lumea lângă ‎o biserică. Nu, asta era în Palma...
‎Ba nu, să mergem la New York. ‎E un loc foarte primitor.
‎Pentru Dumnezeu, nu mă atinge! ‎Nu mă atinge!
‎- Ce naiba i-ai dat? ‎- Calmează-te!
‎Nu înțeleg nimic din ce spune! ‎E praf!
‎- Ce i-ai dat? ‎- Calmează-te!
‎- Spune-mi ce i-ai dat! ‎- Bine, bine... O să încetez.
‎Nu-i mai vinde nimic lui Sebastian! ‎Nenorocitule!
‎Vom petrece o săptămână în Londra...
‎Ce naiba faci?
‎- La dracu'... ‎- Sebastian, vino aici! Stai în picioare.
‎Haide, mergem acasă!
‎- Sebastian, vine un paznic. ‎- Dați-mi hainele!
‎- E o nebunie... ‎- Nu!
‎Haide...
‎Vino încoace, Sebastian!
‎Hai, vino! Taxi!
‎Stai aici pe întuneric?
‎Credeam că ești acasă la Sebastian.
‎Ți-e foame?
‎Vino! O să prepar micul dejun.
‎Vrei să-l inviți pe Sebastian la cină?
‎Nu în seara asta. ‎Ce spui de weekend?
‎Ar fi frumos ‎și cred că Linei o să-i placă.
‎Eu și tatăl tău o să ne purtăm frumos. ‎Nu-ți face griji, nu te vom face de râs.
‎De ce nu mă întrebi niciodată ‎ceva important?
‎Las-o baltă!
‎- Ce dorești? ‎- Vreau să ies.
‎- Nu se poate. ‎- Deschide! Trebuie să ies de aici!
‎Încetează!
‎- Unde ai fost? ‎- Tocmai mi-am început tura.
‎Cât e ceasul?
‎14:45.
‎Mulțumesc.
‎Te simți bine, Maja?
‎- Ai nevoie de ceva? ‎- Nu.
‎Dacă ai nevoie de ceva, ‎sunt chiar aici.
‎Bine.
‎15 minute.
‎900 de secunde.
‎Unu, doi, trei, patru...
‎Nu știu dacă mai sunt îndrăgostită.
‎Scumpo...
‎Nu ești singură.
‎Nu știu dacă pot suporta asta.
‎O să reușești.
‎Nu ești singură.
‎Dacă tu îl sprijini pe Seb, ‎eu o să te sprijin pe tine. Bine?
‎Ești foarte, foarte puternică.
‎Ești eroina mea.
‎Mulți oameni s-ar da bătuți. ‎Dar tu nu vei face asta.
‎Ne descurcăm noi cumva.
‎895, 896, 897,
‎898, 899, 900.
‎Cerul e roșu aprins ‎deasupra vilelor de milionari
‎E din nou roșu aprins
‎Cerul e roșu aprins, iar SUV-urile negre
‎Au luat cu asalt jumătate din oraș
‎O mulțime de fotografii ‎cu palmieri din Los Angeles
‎Băuturi ușoare și atacuri de panică
‎Kalle, deschide!
‎- ‎Ce e? ‎- Trebuie să ies!
‎Sunt oameni în curte. ‎Trebuie să aștepți.
‎Trebuie să ies! ‎Trebuie să ies!
‎Trebuie să ies de aici!
‎Încetează!
‎Uneori, era atât de superficială.
‎„Opresiunea e îngrozitoare.”
‎„Sărăcia e îngrozitoare.”
‎„Iar rasismul e realmente înfiorător.”
‎Mereu spunea chestii din astea.
‎Totul era „realmente grozav” ‎sau „foarte, foarte confortabil”.
‎Sau „extrem de minuscul”.
‎Iar dacă urmăream un clip pe YouTube,
‎ceva gen „cel mai gras om din lume ‎a mers pentru prima dată în 30 de ani”,
‎putea să-ți spună: ‎„Liniște, mă uit la știri.”
‎Le plângea tuturor de milă.
‎Dar își plângea și ea de milă.
‎Pentru ea nu exista nicio diferență ‎între cancerul de care suferea cineva
‎și faptul că-i apăruse ei un coș.
‎Era îngrozitor de egocentrică.
‎Toată lumea trebuia să fie ‎la dispoziția ei, tot timpul.
‎Dar ea era... ‎Era Amanda...
‎Și făceam totul împreună.
‎Nu sunt nori, doar baloane cu aer cald
‎17 la număr, vă jur...
‎- Cum te simți, Maja? ‎- Mai bine.
‎Asta-i bine.
‎Aș vrea să-mi povestești ‎cum ai împușcat-o pe Amanda.
‎Clienta mea a descris evenimentele ‎de mai multe ori.
‎Vreau s-o aud din nou.
‎Am vrut să trag în Sebastian.
‎Iar arma s-a descărcat accidental.
‎Arma pe care o țineai în mână?
‎- Trebuie să răspunzi cu voce tare. ‎- Da.
‎Nu am observat asta.
‎Nu i-aș face niciodată rău Amandei. ‎Niciodată!
‎Am reușit să-l interogăm ‎pe martorul din clasă.
‎Iar declarația lui ‎contrazice cu totul versiunea ta.
‎- Stai puțin... Ce? ‎- O să ne oprim aici.
‎- O să discut cu clienta mea. ‎- Nu.
‎- Maja, trebuie să vorbim. ‎- Spune-mi!
‎Martorul spune că ai îndreptat arma ‎spre Amanda și ai tras de două ori.
‎Poftim?
‎Spune că ai ucis-o intenționat.
‎Să recapitulăm...
‎Ce s-a întâmplat ‎când ai împușcat-o pe Amanda?