Tittade du upp mot himlen ikväll?
Och vad såg du?
- Lacey, kan vi bli vänner? - Ja, för tusan.
Min mamma sa ibland: "Enda vägen ut ur elden är igenom den."
- Vad betyder det? - Man måste lida. Det lär man sig av.
- Skit. - Du räddade mig.
- Du är en hjälte. - Jag är en hjälte.
Kom ut!
Vi har funnit Gypsy Rose Blanchard.
Saker är inte alltid som de förefaller.
- Kan hon gå? - Det var som fan.
BYGGER PÅ VERKLIGA HÄNDELSER
Mamma, jag är rädd för spökena.
Jag vill åka hem.
Det är ingen fara. Det finns inga spöken.
Titta bara upp på stjärnorna.
Stjärnorna är änglar och änglarna skyddar oss.
Och du är min ängel.
Jag skyddar dig.
Och du skyddar mig.
Det här är de relaterade anklagelserna-
-i delstaten Missouri mot Gypsy Rose Blanchard-
-och i delstaten Missouri mot Nicholas Godejohn.
- Mr Rippy, ni kan läsa upp dem. - Tack, herr ordförande.
Vi anklagar Gypsy Rose Blanchard och Nicholas Godejohn för mord-
-i enlighet med paragraf 565.020.
Den 9 juni 2015 eller från det datumet-
-till den 14 juni 2015-
-dödade svarandena medvetet och överlagt-
-Clauddinnea Blanchard genom knivhugg.
Straffet för det är livstids fängelse... eller dödsstraff.
Miss Blanchard, hur förklarar ni er?
Icke skyldig.
Översatt av: cranky
Grannar uttrycker chock över morden och åren av villfarelse.
Polisen säger att de aldrig har mött något liknande.
Frågor kvarstår om sveket-
-men Gypsy Blanchard and Nicholas Godejohn får räkna med dödsstraff-
-om de fälls för överlagt mord.
Var inte rädd, raring. Vi sviker inte varandra, liksom Bonnie och Clyde.
Hur gick det för Bonnie och Clyde till slut?
De gör det väl inte?
- Vilket då? - Ni vet...
Avrättar mig.
De kan göra det.
Opinionen avgör. Om du framstår som monster yrkar de nog på dödsstraff.
Men om du framstår som sympatisk är de nog mer välvilliga.
Det är en sak jag försöker hjälpa dig med.
Det finns mycket bevis. Det ser inte bra ut, Gypsy.
Vittnen.
Busschaufförer, taxichaufförer-
-servitrisen på matstället, damen på hotellet plus alla sms.
Jag dödade henne inte.
Okej...
Låt mig fråga nåt annat.
Vi vet att din mamma tvingade dig att sitta i rullstol trots att du kan gå.
Du fick inte heller äta själv. Gjorde hon nåt mer som var fel?
Jag vet inte.
Jag har försökt få dina journaler för att se vad läkarna sa.
Men jag stöter på mycket byråkrati. De säger att du skrev en fullmakt.
Det kan gå lättare om en anhörig begär att få ut handlingarna.
Hur är det med din pappa i Louisiana? Han svarar inte, men om du ringer...
Jag har ingen pappa. Det var alltid bara mamma och jag.
Ja, jag vet att hon gjorde dumma saker.
Men...
...hon brydde sig om mig.
Hon älskade mig i alla fall.
Det gjorde inte han.
Vi måste börja ändra historien.
Nu ser alla dig som en kallblodig mördare.
Men jag skulle inte kunna döda mamma. Jag älskade henne så mycket.
Då måste vi få läkarjournalerna.
Vi behöver folk på din sida, annars dödar delstaten Missouri dig.
Ursäkta.
Jag är vinglig. Jag har suttit i rullstol hela livet.
Du går upp i vikt. Det ser man sällan här inne.
Får jag be om en tjänst?
Jag behöver mina journaler från Louisiana-
-och hoppades att ni kunde begära dem som min nya läkare.
Det fungerar inte så. Ligg ner.
Upp med tröjan.
Jag tror att vi kan ta bort den.
- Är det en bra idé? - Du behöver den inte.
Jag har haft lite värk och smärta, främst i huvudet och lederna.
- Infektioner kan ge det. Tror ni...? - Nej.
Du behöver bara lite aspirin.
Min förra läkare var försiktigare.
Varje dag träffar jag folk med problem som cancer och sticksår.
Du är en av de friskaste här inne. Sätt dig upp.
Får jag behålla slangen?
Det är det sista jag har efter mamma.
Det är riskavfall nu.
Ställ er mot väggen! Sätt fart! Kvinnliga intagna passerar!
Måste jag upprepa det? Väggen!
Gypsy! Gypsy!
Jag kan svara på frågan. Bonnie och Clyde dog tillsammans.
De höll ihop ända till slutet precis som vi gör.
Nej, jag vill inte det.
- Vad då? - Jag vill inte dö.
Du!
Men vi håller ihop, eller hur?
Jag räddade ju dig för att vi skulle kunna vara tillsammans.
- Ställ dig mot väggen, sa jag! - Gypsy...?
- Hallå? - Lacey?
- Gypsy? - Lacey! Hej!
Förlåt att jag inte har ringt tidigare.
Jag trodde att jag skulle komma hem tidigare och kunna berätta.
Allt på nyheterna om att vi lurade till oss pengar...
Det är inte hela historien. Jag ville att du skulle veta det.
Jag antar att mamma gjorde det.
Min advokat säger att hon så att säga missbrukade mig mediciniskt.
Så... du dödade henne?
Inte... Inte som de får det att låta. Det vet du väl att jag inte skulle kunna?
Har du... alltid kunnat gå?
Hela den här tiden?
Kan jag berätta en sak?
Från den första dagen när vi hade flyttat in-
-ville jag bara bli som du.
Och...
Och jag behöver verkligen bara nån att prata med just nu.
Jag vill berätta allt för dig-
-men det är bara så komplicerat.
Jag...
Tror du att... Tror du att du kanske kunde komma och besöka mig?
Snälla...
Jag... måste tänka på saken.
Jag är ledsen.
- Jag måste sluta. - Men...
Den jäveln...
Ett samtal per gång! Tror du inte att reglerna gäller dig?!
Jag är ute. Lämna ett meddelande.
Det här är din dotter, Gypsy Rose Blanchard.
Jag vet att du inte ens känner mig.
Jag ringer för... att be om en pytteliten tjänst.
Jag flyttade henne en gång och höll henne i mina armar.
- De satt där och skrattade åt oss. - Och stal från Ronald McDonald.
Hon förtjänar att få stolen, och jag menar ingen rullstol.
- De gör det med injektion i Missouri. - Bra.
Raring?
Känns det bra för dig när alla pratar skit om dem?
Ja, det gör det. Jag är förbannad.
Jag blir mer förbannad på de två bluffmakarna för varje dag.
De är känslomässiga vampyrer.
De suger ut och utnyttjar folks välvilja och tilltro.
Du är bara arg för att de lyckades lura dig under sju långa år.
Borde jag inte vara det?
Hon ringde mig från häktet.
- När då? - Häromdagen.
Det lät inte ens som henne. Rösten var förändrad.
Hon vill att jag besöker henne.
Ska du göra det?
Jag vet inte.
- Vad fan? - Vad då?
- Det där är nog mixern jag lånade ut. - Mamma...
Jag vill ha tillbaka den. Den är min. Jag tar tillbaka mina prylar.
Om ni gav bedragarna nåt bör ni göra detsamma.
Besökstid om 20 minuter.
Följande intagna ska anmäla sig: Adler, Beckham, Blanchard.
Lacey.
Jag bad dem visa mig till automaterna.
Du tyckte alltid om sötsaker.
Jag är lite nervös, Gypsy. Jag vet inte riktigt vad jag ska säga.
Minns du mig?
Jag minns dig, pappa.
Kan vi sätta oss?
- Jag bad dig inte komma hit. - Jag ville det.
- Jag vet att mamma sa mycket om mig. - Jag vill inte prata om henne.
Det vill inte jag heller, men här sitter vi.
Tog du med läkarjournalerna eller inte?
Men...
...ser du här? "Modern uppger att barnet vaknar av andnöd."
Ja.
Och sen har vi det här...
"Enligt modern får patienten anfall sex gånger i veckan."
Och titta här.
"Modern säger att barnet behandlades för leukemi vid tre års ålder."
Gypsy, det hände aldrig.
Alla är så.
Hon talade alltid i ditt ställe.
Hon sa alltid åt mig att låta henne sköta snacket.
Det var hennes taktik. Det var så hon höll dig fången.
Hon var i alla fall där.
Hon älskade mig.
- Du... gav dig av. - Gypsy...
Jag var 17 år när jag gifte mig med din mamma.
Det är sju år yngre än du är nu.
Och hon var mycket äldre. Det var hon som bestämde. Jag var en ung grabb.
Jag vill inte höra dina ursäkter.
Jag vet att du stack. Du älskade varken henne eller mig.
Det är helt enkelt inte sant. Jag älskade dig. Jag älskar dig.
Men jag... Jag visste inte hur jag skulle göra.
- Det var lättare att hon fick ha dig. - Under hela mitt liv?
Jag försökte hälsa på.
- Då försökte du inte hårt nog. - Hon sa att du inte skulle klara det.
Och sen flyttade hon och fortsatte flytta runt. Det var alltid nåt.
Jag tycker att du ska gå nu. Tack för journalerna. Det är allt jag behöver.
Jag sände pengar varje månad, även när jag tvingades låna.
- Kan jag gå nu? - Vänta! Vänta...
Ett ögonblick bara.
Okej?
Gypsy, snälla.
Jag måste visa dig nåt.
Det här var några dagar efter din födelse.
Jag hade aldrig hållit en bebis.
Här var du tre år. Jag försökte lära dig en sång.
Här är du och jag på Special Olympics. Du var åtta år.
Jag var så stolt över dig.
- Jag minns att du inte kom. - Det gjorde jag.
Nej, det gjorde du inte. Mamma bad dig, men du sa nej.
Det är inte sant. Jag åkte dit.
Jag gav dig flaggan du håller.
Jag minns flaggan.
Jag antog det.
Du hade den i veckor tills den gick sönder.
Jag minns att jag tänkte att jag skulle ge dig en ny.
Men sen glömde jag det.
Jag antar att jag också har glömt.
Gypsy, jag... Jag är hemskt ledsen.
Jag är hemskt, hemskt ledsen.
Jag önskar att jag hade lärt känna dig.
Det här är en förberedande förhandling-
-i målet delstaten Missouri mot Gypsy Rose Blanchard-
-och delstaten Missouri mot Nicholas Godejohn.
Jag har förstått att advokaten har ett yrkande.
Herr ordförande, jag har delgivit åklagaren läkarjournaler som visar-
-att min klient utsattes för moderns livslånga medicinska misshandel.
Dee Dee Blanchard tvingade dottern, åtminstone sedan fem års ålder-
-att låtsas vara sjuk, vilket innebar stor fysisk och psykisk påfrestning.
Gypsy Rose Blanchard har därför rätt att få sin prövning skild-
-från Nicholas Godejohns.
Omständigheterna är inte desamma.
Hon var ett misshandlat barn styrd av sin mor medan mr Godejohn...
Advokaten, innan ni går vidare vill jag fråga om åklagaren instämmer.
Det gör jag.
Miss Blanchards omständigheter skiljer sig avsevärt från mr Godejohns.
Tack.
Försvarets yrkande på avskiljning godtas.
Gypsy Rose Blanchard och Nicholas Godejohn ställs inför rätta separat.
- Men jag gjorde det för att skydda Gypsy. - Nu lugnar vi ner oss.
Har åklagarsidan beslutat om ni ska yrka på dödsstraff för de svarande?
Det har vi inte, herr ordförande. Vi går igenom materialet-
-från miss Blanchards advokat.
Vi bör kunna fatta ett beslut de närmaste veckorna.
Då är förhandlingen avslutad. Vi tar en paus.
Det är väl bra? De läser journalerna och ger mig inte dödsstraff?
Gyspy, vi hoppas kunna göra upp. Du erkänner och får lägre straff.
Erkänna? Men jag är ett offer. Det var väl vad du sa?
Blanchards advokat säger att hon inte är mördare-
-utan ett offer för långvarig fysisk och psykisk misshandel.
Hon säger att det var självförsvar.
Min klient fick nästan aldrig chans att prata enligt läkarjournalerna.
Det rör sig om Münchhausen by proxy och Gypsy är ett offer.
Jag berättade om webbsajten där hon träffade honom.
- Hon ljög för oss. Du får vara arg. - Nej, jag är arg på mig själv.
Det var så många gånger då jag tror att hon berättade saker-
-men jag trodde att allt var fantasier, nån saga.
Men vi hade det mitt framför oss hela tiden och jag såg det inte ens.
Jisses, det är som om hon hörde oss.
Vill du inte svara?
- Jag tänkte... - Ja?
Du borde kanske besöka henne.
- Varför skulle jag göra det? - Är du inte nyfiken?
Efter alla de där lögnerna... Vill du inte se henne i ögonen?
Intagen att anmäla sig: Blanchard. Besök.
Hon kommer inte.
Jag borde kanske inte ha kommit heller.
Jag är glad att du kom.
Det är roligt att se dig.
Du behöver inte vara nervös med mig.
Jag är samma gamla Gypsy.
Jag vet inte vem den gamla Gyspy var.
Du var alltid så snäll mot mig, Mel.
Jag brukade tänka: "Jag önskar att Mel var min mamma."
Och nu kan du kanske bli det.. för att jag behöver en.
När visste du?
- Visste vad då? - Att du kunde gå.
Att allt var bluff, att ni tog emot pengar när ni inte behövde det.
Jag vet inte. Jag bara...
Jag litade ju på henne.
Hon var min bästa vän fram till när hon inte lät mig växa upp.
Men...
Jag älskade henne hela tiden.
Varför klev du inte bara upp och gick därifrån?
Varför kom du hit?
Jag antar att jag ville se om jag kände igen dig.
Gör du det?
Jag vet inte.
Jag förstår det inte.
Du och hon - alla de åren, alla de lögnerna...
Inget av det är begripligt för mig.
Tja...
Jag tror verkligen att det finns en mening med allt som sker.
Det finns ingen jävla mening med att det här skulle hända dig.
Det finns ingen mening.
Ibland kan vi inte göra saker bättre. Vi måste kämpa oss igenom det.
Jag antar att du har rätt.
Jag kan inte bli din mamma, Gypsy.
Du är ensam nu.
Hör du vad jag säger?
- Är nåt av det begripligt för dig? - Ja.
Vem är du, Gypsy?
Vet du ens det?
Du vill inte vara den hon gjorde dig till för alltid.
Ibland är enda utvägen igenom det.
SMSAR DU NÄR DU ÄR VID DÖRREN MED HANDSKARNA PÅ?
Tittade du upp på stjärnorna ikväll?
Och vad såg du?
Jag såg alla stjärnor hänga där uppe.
Minns du den där natten?
Den spanska mossan i träden såg ut som spöken...
...och det skrämde mig...
...och jag höll fast i dig.
Och jag sa åt dig...
...att titta på stjärnorna... och inte på spökena.
Därför att stjärnorna är änglar...
...och änglarna... skyddar oss.
Och du är min ängel.
Och du skyddar mig... och jag skyddar dig.
Vad är det, älskling?
God natt, mamma.
God natt, raring.
God natt.
Gör mig inte illa, sötnos.
Okej...
JAG ÄR HÄR
Gypsy?
Vem är där?
Gypsy!
Gypsy?
Släpp in mig.
Kan du släppa in mig?
Okej, okej...
Okej...
Sätt dig.
Förlåt.
Förlåt. Det är ingen fara.
Vilket är ditt rum?
Det där.
Jag har täckt över så du behöver inte oroa dig.
Jag har börjat packa.
Jag är så glad för att du tar med mig på äventyr.
Du är ju min prinsessa.
- Och du är min prins som räddade mig. - Ja.
Jag visste att du skulle göra det.
Okej.
- Gick det...? - I stort sett.
Välkommen till resten av ditt liv.
Hej, jag skulle vilja ha en taxi.
Gatan heter West Volunteer Way. Vet ni var det är?
Det är ett rosa hus. Ja.
Okej. Hur lång tid tror ni att det tar?
Okej. Toppen. Tack.
Raringar...
Kila iväg nu. Ni är fria.
Är du säker på att du vill göra det här?
- Älskling? - Jag är klar att åka.
Ett år senare erkände Gypsy sig skyldig till dråp.
Hon avtjänar för närvarande ett tioårigt straff.
När hon blir frigiven planerar hon att bilda familj.
Nick Godejohn dömdes för mord.
Han avtjänar livstidsstraff utan villkorlig frigivning.
Serien bygger på verkliga händelser, men vissa saker är uppdiktade.
Översatt av: cranky