THE BLACKOUT
Skynda på nu! Kom igen!
Fortare! Snabba på nu!
Fort!
AKTIVITET
Ser du nåt?
Ingenting.
Vad var varningen för?
Det får vi se.
Kanal ett är allmän, två för befäl,
tre för kommando. Rapportera till allmänna kanalen.
Uppfattat. Ett flertal fiender närmar sig och är tre kilometer bort.
- Några detaljer? - Värmestrålning.
De rör sig i 20 km/h och är betydligt större än en människa.
- Vad i helsike är de? - Fienden, soldaten.
- Vad gör man med fienden? - Dödar dem, major.
Exakt, så var beredd.
Ja, sir.
EN MÅNAD TIDIGARE
MOSKVA
Så vad jobbar du med egentligen?
- Det har jag redan berättat. - Kom igen nu, på riktigt.
Allvarligt.
- Okej, så du anmälde dig frivilligt? - Ja, det gjorde jag.
Visst har vår militär blivit bättre, men inte så mycket bättre.
Dessutom, vad gör du här i Moskva då?
Du hänger här och raggar upp tjejer överallt.
Jag har permission i två veckor. Jag har legat inne i ett år.
Och?
Låt inte den flotta restaurangen förvirra dig.
Jag har råd. Min familj är rik. Min far har en egen fabrik i Samara.
Han tjänstgjorde i 15 år och efter det startade han eget.
Min bror var även i specialstyrkorna. Han var i Syrien.
Så du beslöt att föra familjetraditionen vidare.
- Det kan man väl säga. - Var tjänstgjorde du nånstans?
- Specialstyrkans 45:e luftburna brigad. - Jaså, luftburna?
- Så du hoppade fallskärm? - Javisst. Den var luftburen.
En tuff kille, alltså?
Häftigt!
PARIS
Vi påbörjar nu inflygningen och beräknas ankomma om 18 minuter.
Gå till era platser och gör er redo för landning.
Fäll upp stolsryggen och brickbordet, dra upp fönsterluckan,
fäll ner armstödet och spänn fast säkerhetsbältet.
Vad är det?
Vet inte, men troligen nåt allvarligt.
Det schemalagda programmet avbryts med en akut nyhetssändning.
Vi har tappat kontakten med merparten av Rysslands mest befolkade områden.
För tillfället har EMERCOM inte rapporterat några naturkatastrofer
och inte heller några fysiska skador på byggnader.
- Oleg, hon verkar så rädd. - En möjlig kärnvapenattacks utreds.
- En kärnvapenattack? - Ett krig, kanske?
Är det bara slumpmässiga händelser eller en attack?
En del experter påstår att terrorister kan ligga bakom...
- Jag förstår inte. Vad säger de? - Många frågor är obesvarade.
En del experter tror att terrorister ligger bakom händelserna.
- Myndigheterna uppmanar till lugn. - Jag ringer min far.
Vi har precis fått in ett meddelande.
Inte bara ryska städer. Vi har tappat kontakten med resten av världen.
Det går inte att använda telefoner, telegrafer, radio eller webbsidor.
All telekommunikation har slagits ut.
Vi återkommer med mer uppgifter om händelseutvecklingen.
Basen, det här är Bro 1, Beräknad ankomsttid fyra minuter.
Det här är ett rekognoseringsuppdrag. Vårt direkta mål är en stor stad
som vi tappat kontakt med. Vi har skickat in drönare som inte återvänt.
Kolja, det första du gör är att kolla strålningsnivåerna.
- Är det uppfattat? - Ja, sir!
Okej, pressen!
Fröken, gå ingenstans. Håll dig hela tiden bakom soldaterna.
Håll låg profil, gör inte ett ljud och säg ingenting.
Major, vi är snart där.
- Jag ser inget. Det finns inga ljus. - Bara en linje. Jag ser en motorväg.
Den är som avskuren. De har påbörjat en... Vad kallas det?
Karantän.
Hela området är avspärrat.
Vi är rakt över stan och ska landa.
Bro 1, det här är Orlan 1. Hör ni mig? Kom.
Bro 1 här. Klart och tydligt. Kom.
- Vi går in. Täck oss. - Uppfattat. Klart slut.
Hon har varit död i ett par timmar.
Vad dog de alla av?
Vi går ut.
Genomsök byggnaden.
Bro 1, Orlan 1 här. Vi genomsöker byggnaden och återkommer.
- Hämta upp oss om 30 minuter. - Orlan 1. Uppfattat.
Ni kan gå in. Gatan är säkrad.
Se på allt det här. Middagen står på bordet.
Som ni ser hände det plötsligt och folk var inte förberedda.
Familjen här skulle äta middag. Kassören, kunderna och även chaufförerna...
Var är de, då?
Vem då?
Du sa att familjen skulle äta middag, så var är de nånstans?
Han tog mitt gevär.
Ge eld, allihop! Ge eld!
Eld upphör!
Jag förstår inte. Vi måste ha träffat. Jag sköt rakt på honom.
Vad var det?
- Vem vet? Det var bara en siluett. - Ja.
- Var det en människa? - Ja.
Kolja hade tur. Västen tog alla kulor. Alla hans revben är brutna.
- Vi får bära honom. Helikoptern är på väg. - Nu går vi.
Bara lugn, Kolja. Det ordnar sig.
Kulorna gick inte genom västen. Du klarar dig.
Hann du se skytten?
Nej, han kom från ingenstans. Han tog mitt gevär och bländade mig.
Jag kunde inte se nåt. Han började bara skjuta.
Major, jag har HK på tråden.
Jag anropar HK.
Major Dolmatov här, befälhavare för rekognoseringsteam 7.
Vi återvänder till basen. Inga överlevande civila.
Vi påträffade en oidentifierad fiende i karantänzonen.
EN MÅNAD I DET OKÄNDA
För en månad sen vi förlorade kontakten med karantänzonen.
Över en miljon ryska medborgare uppges saknas.
Uppgiften har ännu inte bekräftats.
Myndigheterna råder alla att behålla lugnet och stanna hemma.
Regeringen har ingen plan på att utöka karantänzonen.
Myndigheternas vädjan har ignorerats av vissa troende.
Tusentals muslimer samlades på Röda torget i dag
inför jordens stundande undergång. Kristna ortodoxa samlas i kyrkor.
En korsbärande procession marscherade nerför Nya Arbat i dag.
Myndigheter i huvudstan råder folk att inte få panik och behålla lugnet.
INKALLELSEORDER TILL RYSKA FEDERATIONENS ARMÉ
Jura, vad säger de?
Ingenting, mamma. Allt är bra. Livet går vidare.
Var är mitt läppstift?
Hjälp mig att göra mig redo.
- Vart ska du? - Till affären.
Pappa kommer snart, och vi har ingen mat.
Det behövs inte, mamma. Jag har redan handlat.
Kylskåpet är fullt. Oroa dig inte.
Ta de här.
- Vad är det? - Dina tabletter, mamma.
- Vad då för tabletter? - Mamma, du tar dem varje dag.
Ring din far.
Snälla, be honom att komma hem i tid.
Mamma, pappa dog för tre år sen.
Jag ska till jobbat. Jag är hemma sent. Ring Sveta om du behöver nåt.
Sveta bor granne med oss. Minns du henne?
Jag frågade honom i morse: "När kommer du hem?"
Okej, ta hand om dig.
Välkommen till det nya.
Dina drömmar, drömmar, drömmar är vår verklighet.
Drömmar.
Virtuella kärlekskammaren väntar på dig.
Över ett tusental till ditt förfogande.
Stopp där, grabben!
Välkommen till det nya.
VI ÄR REDAN DÖDA
UTPOST 8 - KIROVREGIONEN
God morgon, Lucky 8. Dagger 4 här. Vi närmar oss utkanten.
- Begär tillstånd att landa. Kom. - Dagger 4, tillstånd beviljat.
- Fortsätt till landningsplatta två. - Uppfattat. Vi landar.
Och god morgon. Vi börjar inte förrän om två timmar.
Givakt, soldater!
Manöver, soldater. Tillåt mig att presentera mig.
Överstelöjtnant Osmolovskaja från militära underrättelsetjänsten.
Ursäkt om jag kommer lite olägligt. Hoppas alla har byxorna på.
- Och om inte det? - Då får ni lyssna med rumpan bar.
Som vi alla vet inträffade nåt för 24 dagar sen
och vi tappade kontakten med resten av världen.
Därför är hela karantänzonen i ett totalt strömavbrott.
Allt utanför cirkeln är i fullständigt mörker.
Enligt mina uppgifter ligger merparten av den här livscirkeln
i Ryssland, större delen av Finland, Estland,
Lettland, Vitryssland och Ukraina.
Rekognoseringsteam som skickats till karantänzonens innerkant
rapporterade liknande situationer i alla de befolkade områdena.
Döda civila och sammandrabbningar med okända fiender.
Några team tog med sig kropparna.
Alla obduktioner visade att de förgiftades
av endogena neurotoxiner, alltså kroppsegna kemikalier.
Säger du att alla inom livscirkeln förgiftade sig själva?
Inte jag. Det är faktum.
Huvudmålet är att samla in nödvändig data åt forskarna
så att de kan analysera vad som orsakat detta.
Vårt andra mål är att gå längre in i karantänzonen.
Landets resurser är mycket begränsade. Vi måste återta vår mark.
Med det sagt bör vi ändå vara ytterst försiktiga...
...för det finns mer dåliga nyheter.
Fem rekognoseringsteam som gick längre in i karantänzonen är försvunna.
Många av er vet det nog.
Killarna sa att några team försvann i Kirovregionen.
Men ni vet nog inte att ett helt pansarkompani
skickades in i Kirovregionen första dagen.
Ett helt kompani med 70 pansarvagnar.
All kontakt...
...bröts.
Utposten här är belägen i ytterkanten
och de flesta rekognoseringsteam återvänder.
Men alla som har gått längre in har inte återvänt.
Vi måste ta reda på varför.
EMERCOM är sena som vanligt.
Det är nog en leverans med medicinsk utrustning.
Jag gillar inte skogarna här.
Det känns som om nån ständigt bevakar oss därifrån.
Om vi ändå hade en eldkastare.
Hallå där, soldater! Nu finns det gott om läkemedel.
Vi tog även med en läkare. Var är vår logi?
- Aljona? - Känner du henne?
Ta skydd! Aljona, fort!
HK, kanal ett är allmän, två för befäl, tre för kommando. Rapportera till ett.
Uppfattat. Ett flertal fiender närmar sig och är tre kilometer bort.
- Några detaljer? - Värmestrålning.
De rör sig i 20 km/h och är betydligt större än en människa.
Varning! Stark elektromagnetisk strålning har uppmätts.
Håll era positioner, allihop!
Stilla! Rör er inte!
Måltavlorna närmar sig. Major, de är på väg emot er.
500 meter.
Var beredda!
300 meter.
150 meter.
Eld!
Klockan fem i morse attackerades en militär utpost i Kirovregionen.
Attacken utfördes inte av människor, utan av vilda djur som löpte amok.
- Det är svårt att tro... - Här har vi en till!
...vad vi står inför.
- Det finns dödsoffer... - Titta här!
Vi direktsänder från utposten. Olja här.
Kom igen!
Och upp.
Hur är det, broder? Jag trodde att vi hade förlorat dig.
Fasiken, det är verkligen du. Jag trodde jag drömde när jag tuppad av.
Det är en liten värld, i synnerhet nu.
Inte trodde jag att du var läkare. Du berättade aldrig det.
Jag ville inte förstöra en trevlig kväll. Killar brukar tycka att tjejer är sårbara.
Då ska vi se. Ingen sprickor, vilket är bra.
Det här ser också fint ut.
- Gör det här ont? - Inte så värst.
Förlåt, jag vet att det gör ont, men jag var tvungen att undersöka det.
Akta huvudet.
Ledskada och hematom.
- Är du chefsläkare här på basen? - Inte en chans.
Chefen är från Burdenko. Han ägnade morgonen åt att dissekera en björn.
Jag vill bara att de ska ta ut den härifrån.
- Rena vansinnet. - Ja, det kan man gott säga.
Nu måste du vila, men du är snart tillbaka i barracken.
Jag kanske kommer förbi senare i kväll och tittar till dig.
Hur kan ett hundratal björnar avsiktligt attackera utposten?
Jag vet nån som kan gå till botten med det här.
Den personen vill jag gärna träffa.
Har du hört om sensorerna?
Syftar du på dem som påstås ha fått superkrafter efter de första händelserna?
Sensorerna existerar.
MOSKVA CENTRALA MILITÄRSJUKHUSET
Jag har faktiskt studerat dem. De böjer inte skedar eller flyttar glas.
De är inte superhjältar, men de vet nånting som vi inte vet.
Deras hjärnor tar emot data som radiosignaler.
Vi kan inte dechiffrera den. Vi vet inte heller hur de blev så här.
Jag har valt ut den starkaste. Han skadades under första händelsen.
Han ligger nu på ett militärsjukhus.
Hans förmågor kan bli användbara.
Vem är du?
Jag heter Zhenja. Id skickade mig.
- Och vem är det? - Du får ställa frågor sen.
Lyssna noga nu. Första vågen slog ut all elektronik.
Den andra fick biologiska organismer att självförstöras.
Den tredje ska få alla överlevande i karantänzonen att attackera oss.
Det har ännu inte skett. Vi hinner stoppa det.
Vad menar du?
Säg vilka de är.
De är 160 miljoner.
Människor?
Inte direkt. Deras fria vilja är helt borta,
och den kommer inte tillbaka, vilket gör dem farligare.
Men Id vet hur man stoppar dem.
Och du ska hjälpa honom.
Du ska hitta den som kontrollerar dem.
Du måste ha sett honom.
Jag vill inte det.
Gå, försvinn härifrån nu!
- Kan nån ta ut honom härifrån?! - Är allt bra?
Grip honom! Hur tog han sig in? Varför släppte ni in honom?
Vem då?
Vad menar du?
Killen här. Skämtar du, eller?
Jag hämtar läkaren.
Vad händer? Vad i helsike händer här?
Kapten, det är ingen annan här än vi.
Jag behövde inte ta mig in i sjukhuset, bara in där.
Jag tror att han hallucinerar. Han säger att det är nån annan rummet.
Det känns som om jag hallucinerar.
Tur för dig att du tuppade av.
De var riktigt illa där ute.
- De är inte lätta att döda. - Det menar du inte.
Och vi vet inte vem som är där ute i karantänzonen.
- Det var ingen björn som tog Koljas vapen. - Nej, du har rätt.
- Hur mår din mamma? - Hon svarar inte.
Jag bad en granne titta till henne.
Hon säger att mamma mår fint. Hur är det med din familj?
De stannade i Samara.
Mina föräldrar...
Jag bråkade med mamma. Hon ville inte att jag skulle åka.
- Hon har alltid hatat militären. - Varför då?
Min bror dog i strid i Syrien. Pappa jämförde mig jämt med honom.
Han uppfostrade honom, och jag är mammas pojke.
Jag ville motbevisa honom, så jag tog också värvning.
Mamma kunde inte acceptera min brors död, och där stod jag...
När allt började för nån månad sen försökte jag ringa dem förgäves.
Vi har inte pratat sen dess.
Hur mår du, sergeanten?
- En fältläkare. Vem hade kunnat tro det? - Var det en komplimang?
Säg det du.
Jag ska byta din väns bandage. Det blir ingen vacker syn.
Ursäktar du oss?
Javisst. Det låter allvarligt.
- Hur mår du? - Jag mår fint.
Här är ett tredagarstillstånd till Moskva.
Tre dagars sjukgymnastik och du är så gott som ny.
Okej, då gör vi oss klara för att ge oss av.
Alla intar sina positioner.
Nu kör vi.
Raven 1 - redo.
Raven 2 - redo.
Raven 3 - redo.
Vulture 1 - redo.
Vulture 2 - redo.
- Bastard 1 - redo. - Bastard 2 - redo.
- Hej, pojkar. - God kväll, frun.
Hälsa Moskva från mig.
- Ha det så roligt. - Inte med det här benet!
Jag vet inte vad jag ska säga. Varför jag är här?
Ja.
Det är min militära plikt. Jag vill hjälpa till och vara delaktig.
Känner du ilska eller har du nåt hämndbegär?
Så många människor har dött.
Merparten av befolkningen är borta. Vi har alla förlorat nån.
Jag hade ingen.
Ja, förutom min mor.
Hon är i Moskva. Hon lever.
- Vad gjorde du innan det här? - Jag arbetade som taxichaufför.
Allvarligt?
Kan du stänga av kameran?
Jag vill inte säga det inför kameran. Jag har en annan åsikt om allt det här.
Jag vill inte ljuga för folk.
Kan du berätta för mig? Jag vill veta.
Jag har inte nåt emot att det här hände.
För mig gav det mitt liv mening.
Jag var ingen som civilperson, men här kan jag göra skillnad.
Tycker du inte synd om folk?
Nej, jag känner dem inte.
Det gör säkert inte du heller, om inte din närmaste blir skadade.
Bara 0,5 % av befolkningen överlevde.
För varje överlevande är det 1 000 döda.
Jag är en utav 1 000, precis som ni alla här.
Vi närmar oss gränskontrollen. Förbered för gruppering.
Det är helt ödelagt framför oss. Konvojen kommer inte längre.
Jag ser förstörda pansarvagnar. En med bortsprängt stridstorn.
Tredje vågen har redan börjat.
Bilderna av pansarenheten utskickad för att studera karantänzonen
har totalt chockat allmänheten och lett till en ny våg av panik.
Backa undan!
Det finns inga tecken på fienders närvaro eller nån direkt påverkan.
- Många experter är övertygade om... - ...att vi befinner oss i krigstillstånd.
Pansarenheten besköts med vapen och nån kontrollerade dem tydligt.
Därför har vi en fiende.
Det här är en ny typ av krigsföring som ännu inte använts.
Det gör de här händelserna ännu mer skrämmande.
Troligen hemlighåller regeringen vem vi strider mot.
Resultatet av denna olyckliga situationen är panik och totalt kaos.
Det är inte lätt för dem som överlevt. Folk vet inte vad de kan förvänta sig.
Många har slutat gå till jobbet. Situationen har förvärrats för oss alla.
Inte ens på 90-talet var det så illa. Man är rädd för att gå ut och bli rånad.
Myndigheterna säger ingenting. De skickar bara in mer soldater.
Varför säger de inte sanningen?
Vi är människor och vi är livrädda.
Brottsligheten har ökat i alarmerande takt.
En ökning av butiksinbrott har rapporterats.
Folk grips av panik och matbutiker har länsats
på matvaror och andra förnödenheter.
Befolkningen är helt utom kontroll.
Översta högkommandots officiella ställning
är att vi kämpar mot en stor okänd folkmassa.
Efter allt vi har bevittnat
kan vi anta att de använt vapen upphittade i karantänzonen.
Med tanke på områdets storlek, antal militärbaser och så vidare,
tror vi att de har tillgång till i princip alla sorters vapen.
Men vi har inte upptäckt nån förflyttning av militärutrustning.
Därför förbereder vi en rad specialoperationer.
Vi måste återta kontrollen av området och ta oss längre in i karantänzonen
för att beräkna fiendens position och ungefärliga antal.
Mindre rekognoseringsteam tar sig an uppdraget.
Vid kontakt med fienden
skickas förstärkning och fler trupper från operationsbasen.
Uppdraget är inte lätt. De ska ta sig in och upprätta en observationspost.
De får tillgång till kommunikation och förnödenheter i karantänzonen.
Vi kan inte sitta och vänta längre.
Vi måste agera fort, trots den höga risken och potentiella faran.
Explorer 7 här. Vi är 10 km från gränskontrollen.
Uppfattat. Vi hör er klart och tydligt.
Vad gör vi om vi stöter på nån?
Varför frågar du?
Jag vill veta vad jag ska göra.
Skrik, i ditt fall.
Jaha, och i ditt fall?
Vill du tillbaka innan vi går för långt in?
Säg det nu!
Lugn, löjtnant. Hon menade inget. Vi är alla stressade.
Det är okej.
Var är din medhjälpare? Kameramannen.
Han åkte till Moskva för att träffa sin familj. Jag kan hantera kameran.
Petrov, håll den här.
Kom här.
Och du, då? Har du ingen familj att åka till?
Det har jag visst inte.
Ställ ner mig.
SPANINGSGRUPP 4 - BYN KARKINO
Det här är en liten by. Säkra varje hus innan vi hugger i.
Då kan vi välja bästa position.
Slå på lokalkanalen.
Team 1, vänster sida. Team 2, höger sida.
Vad händer, Sentjuk?
Sprid ut er. Håll ögonen öppna.
Såg du dem?
Det var ingen där! Jag öppnade bara containern och skiten trillade ut!
- Fasen också! - Menar du verkligen allvar?
Vi måste ta ut den.
Ta ut den? Vänta lite.
Gör det inte!
SPANINGSGRUPP 7 - KIROV STAD
Det börjar skymma. Vi får fortsätta i morgon bitti.
Vi letar upp en bra utkiksplats.
Vi tar oss till den byggnaden. Därifrån har vi bra utsikt.
Kolla varenda dörr.
Om den är olåst eller uppbruten, så genomsök lägenheten.
Vad gör de?
Spårningsradar. Med den kan man se folk genom väggarna, som i "Rovdjuret".
Grönt.
- Vart ska vi? - Nionde våningen.
Det har en takutgång ifall vi behöver ta oss ut fort.
Grönt.
Major, team 2 säkrar området.
Team 4 är i position.
- Skickade de en läkare? - Han åker i morgon.
Team 7 är i Kirov på rekognoseringsuppdrag.
- Vem är löjtnanten i sjuan? - Kasatkin.
- Han med tjejen, alltså. - Ja, sir.
Håll ett öga på dem.
Explorer 4, kom.
Explorer 4 här. Kom.
Vi närmar oss.
Uppfattat.
Aljona!
Ja?
- Så de skickade dig? - Ja, hej.
- Aj! - Förlåt.
- Var är han? - Där inne.
Kom, vi behöver hjälp.
Du gjorde ett bra jobb med att rengöra såret, för att vara soldat.
Tack så mycket.
Jag måste ändå ta in honom. Det är djupt.
Vänta lite, ta in mig? Så djupt är det inte.
Ge mig smärtstillande, så dansar jag för dig. Vad du vill.
Ta inte i mig. De behöver mig här.
Det är ditt beslut. Det är ju du som är chefen.
Ledsen, kompis.
Blir det infekterat så måste vi amputera.
Förbannade krymplingar.
Olja?
Upp med dig.
Hur sov du?
Förvånansvärt bra.
Är allt bra?
Ja, allt är lugnt. Förlåt om jag väckte dig.
Din frukost kallnar.
Finns det nåt varmt att äta?
Den bästa varma frukosten nånsin.
Hej.
God morgon.
Det luktar så gott.
Slå dig ner.
Det är ju gott.
- Äter man alltid så här i armén? - Det är bara kött på burk.
Man skulle inte äta det här hemma.
Här på dödens rand smakar maten annorlunda.
Och detsamma gäller...
...för sex.
Jag får ta dig på orden vad gäller det.
Hörru, herr Raggningsguru det är din tur att vakta fönstret.
Olja, filmade du när vi närmade oss byggnaden?
Ja, varför då?
Låt mig se.
Vilken är från i går kväll?
Titta, dörren till affären var stängd.
Det var som fan.
Det kan vara vinden.
Visst, om den hade stängt den, men inte att den hade öppnat den.
Jag är glad att du mår bättre.
- Vem är du? - Zhenja berättade om dig.
Mitt namn är Id.
Jag hallucinerar igen.
Jag är här på riktigt. Zhenja hade bara en mental koppling.
Jag kopplade ihop era hjärnor. Vi har ont om tid, Sasja.
Du var vid gränsen under första vågen.
Du blev inte slav, men du är inte längre en vanlig människa.
Du är annorlunda. Du kan hitta den som kontrollerar dem.
Du såg honom, eller hur?
Det gjorde jag. Inte hans ansikte, men jag vet vem du pratar om.
- Det var i en dröm. - Var är han?
Jag vet inte. Jag kan inte hjälpa dig, okej?
Du måste följa med mig nu.
Sasja!
Gå bort från honom, Sasja! Vem är det där?
Vi har en inkräktare!
Vad ser du?
Grönt. Ingen rörelse.
Vad säger de?
Ingenting än.
Byggnaden är säkrad.
Det var nån här.
Det verkar som om de kom hit för mat.
Vad tror du?
Jag säger att vi omgrupperar. Den här chansen får vi inte missa.
- Vi riggar ett bakhåll. - Det är smart.
Har du handgranater? Lägg ut fällor.
Jag upprepar inte igen. Gå undan!
Vad i helsike gör ni?
Om han rör sig, så skjut honom!
Jag hade inte behövt ta till det där,
men en kort maktdemonstration är mer effektiv än en lång förklaring.
Tror du att jag kan få dem att trycka av?
Så är det. Miljontals som jag kommer snart att anlända hit.
De kommer alla att vilja samma sak: Att förgöra er - allihop.
Jag står på er sida.
Vi har ont om tid, men om ni bara lyssnar så ska jag övertyga er.
Du är inte mänsklig. Vem är du?
På ert språk är jag vad man skulle kalla en gud.
Jag är redo att svara på alla era frågor, men tiden håller på att rinna ut.
Kolja, vad ser du?
Ingenting. Vi lär inte se dem i dag om de redan hämtat sin mat.
Hur går det?
Det går.
Jag förstår inte allt som händer. Jag försöker beskriva det för löjtnanten.
Jag förstår.
Och din man, då?
Är han orolig att du är här vid frontlinjen?
Vi har en komplicerad relation.
Hur kommer det sig?
Ibland tar kärleken slut, men folk är för rädda för att göra slut.
Och ibland har det pågått för länge.
Mannar, jag ser nåt röra sig.
- Jag tror att det fungerade. - Vi går ut.
- Och jag, då? Ska jag...? - Du stannar här.
Blir det eldstrid och vi inte svarar på radion, så använd den här.
En lila och en röd lysraket. Lila innebär attack och behov av hjälp.
- Och den röda? - Död.
Teamet är utslaget och behöver ingen hjälp.
Här!
Herrejävlar!
- Han lever. - Kolla efter frakturer.
Vad händer?
En tonåring i 14-årsåldern utlöste snubbeltråden. Intakt lemmar.
Vad i helsike?
Är han ensam där ute?
- Lägg undan kameran. - Jag sa att det kunde finnas civila här.
- Hörde du mig? Lägg undan den! - Jag hörde dig.
- Var tysta nu. - Han klarar sig. Vi tar med honom.
Så du menar att nån sorts strålning
har förvandlat 160 miljoner till hjärndöda nickedockor åt utomjordningar?
Ja, enkelt uttryckt. Jag skulle ge ordern för att påbörja irradationsprocessen
när månen stod över havet.
Men jag gav ordern när månen delvis täckte planeten.
Strålningen nådde inte fram, därav uppstod livscirkeln.
De som befinner sig bortom cirkeln kan inte längre styra sina hjärnor.
De följer bara order likt drönare.
De kommer snart att samlas kring cirkeln och attackera er.
Det inleder den tredje vågen av koloniseringen.
- Varför behöver ni vår planet? - Vår stjärna var utbränd.
Vi sökte en ny boplats. Er planet är perfekt.
Er sol är en relativt ung stjärna och planeten lär vara bebolig länge.
Så med andra ord vill ni alltså utplåna oss?
Därför behöver ni koloniseringsvågorna.
I själva verket fanns det även en våg noll.
Enligt vår ras koloniseringssystem,
var våg noll en biologisk attack
som skulle kuva planeten medan skeppen var på väg.
- Vilka har ni här? - Täck oss.
Vårt solsystem ligger en bra bit från ert.
Jag förstår inte.
Eftersom vårt koloniseringsskepp inte kan färdas med ljusets hastighet
skickar vi först ett mindre skepp med biovapen genom hyperrymden.
Det kan nå målet i princip omedelbart.
Sen skickas armadan ut.
När armadan sen anländer efter 200 000 år
är planeten redo för nya invånare.
Så de kommer alltså bara om 200 000 år?
Nej, de anländer i morgon.
Vad har vi här? Sa inte rekognoserings- teamet att det inte var nån där ute?
Han har tryckskador, eller kanske bara en hjärnskakning.
Inte så illa. Vi kan hjälpa honom. Jag hämtar förbandslådan.
Här. Drick det här. Hur mår du?
Vad hände?
Jag gick till affären.
Vad minns du?
Jag gick bara in för att få mat. Jag gör det nästan varje kväll.
Fortsätt.
Jag visste inte att nån annan överlevde.
Jag trodde att alla andra var döda.
För i helvete!
- Har du fått nog av krig, eller? - Dra åt helvete!
Hur är det med de andra?
Jag vet inte riktigt, men jag tror att de klarar sig.
Var försiktig, okej?
Du med.
Varning, rörelse iakttagen.
Våg noll, den biologiska attacken...
Kunde du förhindra den eller misslyckades den bara?
Tvärtom, den fungerade utmärkt.
Våra vapen är perfekta.
När den når planeten sprider den sig och attackerar alla livsformer.
Antingen förgör den dem eller förslavar dem.
Det var så vi blev av med jordens utvecklad arter.
Oss, menar du?
Tror du verkligen att människan byggde pyramider
och städer under vatten?
Vad menar du?
Oroa dig inte.
- Vad heter du? - Stjopa.
Jag heter Maxim.
- Har du befälet? - Ja, jag är löjtnant. Jag har befälet här.
Vi ska ta dig upp till...
Människan själv är vårt vapen.
Ni är våra perfekta invaderare. Det perfekta viruset.
Ni slog ut ursprungspopulationen och gjorde plats åt oss.
Se så lika vi är.
Två raser från olika solsystem kan inte vara så lika. Vi har samma DNA.
Så, vi är alltså ni?
Gud skapade människan till sin egen avbild.
För att vara mer specifik är ni en produkt av vår genteknik.
Ni är en trunkerad version av oss. Vi tog bort era psioniska förmågor.
Vi gav er parningsdriften, vilket väckte era djuriska instinkter.
Ihop med era känslor och er dödlighet
har det lett till ert behov att fortplanta er tanklöst och febrilt.
På så vis sprids viruset fortare.
Därför slutförde ni uppdraget tusentals år tidigare än förväntat.
- Mannar, jag upprepar. Vad händer? - Löjtnanten blev dödad.
Va? Av vem?
- Den skadade grabben som vi hittade. - Vilken grabb? Var är han?
Både löjtnanten och grabben är döda. Bort från kanalen!
Vad i helsike? Han var bara en ung grabb.
Var på er vakt. Jag ser en grupp människor.
- Hur många? - Många, och de är beväpnade.
Ni saknar barmhärtighet och medkänsla.
Ni drivs enbart av fortplantning och våld.
När det kommer till att förstöra liv finns det inga som ni.
Rörelse iakttagen.
Därför skulle våg ett och två utplåna er och bara lämna kvar slavarna.
Annars slutar ni inte förrän ni har förstört allt i er väg.
- Varifrån kommer skotten? - Från alla håll.
Understödseld!
Aljona, Aljona!
Kom, vi gömmer oss och tar skydd!
Nej, han är skadad!
Nej, stopp!
Vi går härifrån. Nu!
Stanna där. Ligg still.
- Rapportera attacken. En skadad! - Ja, sir!
- Hur mår han? - Sår efter splitter. Ingen inre blödning.
De jävlarna!
Ta betäckning!
Okej, nu tar vi oss härifrån!
In i byggnaden!
- Lever du? - För stunden.
- Ser du varifrån de skjuter? - Byggnaden från andra sidan.
- Slut på ammunition. - Fan också!
Ge mig en lägesrapport.
Lynx är helt och hållet utslagen. Reservteamet kan inte återvända.
- Och hur många skadade? - Oklart.
Olja, gå undan! Ta skydd!
David, lokalisera granatkastaren.
Jag ser dig. Där är du.
Ducka!
- Det här är befängt. - Ni måste tro det.
Ju fortare ni accepterar sanningen, desto bättre chans har ni att vinna.
Inte ni, men vi.
Vi?
Är inte du på deras sida? Du kontrollerar dem.
Inte direkt. Jag anlände med skeppet som hade viruset.
Nån annan var med mig då. Det var för 200 000 år sen.
Vi skulle övervaka er utveckling och välkomna vårt art när de anlände.
Jag var säker på att jag var den enda överlevande, men jag hade fel.
Mannar, pansarvagnen är borta.
Har ni några idéer, så fram med dem nu.
Lavrin, gör det!
Ja, sir!
- Täck dem! - Gör det nu.
Den som kontrollerar dem, är han som du?
Exakt.
Han heter Ra och är deras herre.
Tillsammans är de en helhet.
Vi måste döda honom så att jag kan ta kontroll över dem och neutralisera dem.
Men först måste jag hitta honom. Därför är jag här.
- På grund av Sasja? - Han kan se Ra.
Vi måste ta honom till utposten nära karantänzonen.
Min assistent och jag följer med er.
Och om allt du just berättat för mig bara är en enda lögn...
...och du står på deras sida?
Du får avgöra om du tror mig eller inte.
Ja, jag lyssnar.
Ja, jag förstår. Jag kommer på en gång.
Våra rekognoseringsteam blev attackerade.
De är på offensiven.
Vi ödslar tid.
De dödade Petja.
Kolja är också död.
De kommer från alla håll!
Vi omgrupperar!
De är vid ingången.
- Barrikadera dörren! - Ja, sir.
Olja!
Lysraketen!
- Var är det nånstans? Vilket team? - Troligen 7, i riktning mot Kirov.
Kriget har börjat.
Vi har en granatkastare!
- Olja! - Ja?
Följ med mig! Nu går vi!
Kom här.
De retirerade.
- Barrikadera dörren. - De lär inte återvända snart.
De är som myror, inte rädda för att dö. Jag dödade minst 40.
Vi fick också fåtal.
Varför attackerar de oss?
Det vet vi inte än.
Vi har större problem. Vi måste ta oss härifrån.
David, förbered repet.
Vi kan fästa det i hörnet där.
- Förhoppningsvis är vi inte omringade. - Vilket är högst troligt.
Kan vi ringa nån?
Nej, vi har bara kortdistanskommunikation.
Vi avfyrade en lysraket. De vet att vi behöver hjälp.
Jag såg fler där nere.
- Hur många? - Sju eller åtta lila och tre röda.
- Vad i helvete? - Betyder det att de inte hämtar oss?
Ja, det betyder väl att vi inte bör räkna med det.
Det verkar ha varit en stor attack.
Okej, vi får klara oss själva.
Jag tar repet och David håller utkik. Det är för tyst.
Är du ens dödlig?
Odödlighet existerar inte.
Men jag kommer att leva för evigt, om ingen dödar mig.
Vi kan förändra våra kroppars struktur och förnya våra celler.
Kan ni alltså bota alla sjukdomar?
Ja, cerebral pares, till exempel.
Jag kunde inte gå och hade ingen känsel i benen.
Är det så du köper lojalitet?
Jag köper ingenting. Jag hjälper.
Och Zhenja hjälper mig av egen fri vilja.
Det är övertaget vi har över våra slavar.
Jag är glad att se dig, men ärligt talat
hade jag föredragit om du hade stannat kvar.
Vem är det?
De kan hjälpa oss. Det är en lång historia.
Vad behöver du för att hitta den du söker?
Vi behöver en lugn plats där Sasja kan koncentrera sig.
Vad ser du?
Ingenting. Kropparna ligger kvar. Ingen har flyttat dem.
De kanske åkte.
Det är osannolikt. De omgrupperar.
Måste vi verkligen ge oss av?
Vi dör om vi stannar.
Där borta har vi en chans. En liten chans, men ändå en chans.
Befälhavarens?
Det var det. Han lär inte behöva den mer.
Nu så.
- Hur lång är det till utposten? - Vi kan inte ta oss dit.
David, var såg du röda lysraketer?
Två där och en där.
Okej, av positionen att döma...
...var det antingen team 8, 9 eller 10.
Eller team 5 eller 6 här.
Det var inga lysraketer där.
Det här är team 3 och 4.
Jag säger att vi går ditåt. Den vägen är säkerligen närmare.
Inga röda lysraketer innebär inte att de lever. Det vet du väl.
De kanske inte hann avfyra dem. Vi får hoppas på det bästa.
- Mannar, vi tar vi oss ner. - Ge mig foten.
- Vad är det? - Livräddande trosor.
Låt oss säga att de är vid liv som oss, och vi klarar oss dit...
Att döma av kartan så tar vi oss i motsats riktning mot utposten.
För det första är vi fler. För det andra kan radion fungera.
Om inte så går vi vidare till nästa team och sen nästa team.
Ju fler vi är där ute, desto större är våra överlevnadschanser.
Nej, jag vägrar ta mig ner där.
Nej!
Jo då, nu går vi.
Det är lätt. Gör ingenting så firar de ner dig.
Fötterna mot väggen, och ta inte tag i repet.
Är det uppfattat? Då kör vi.
- Jag kan inte. Jag är rädd. - Bara lugn, det går fint.
Nej, jag klarar det inte!
Nej, nej!
Nu kör vi.
Jag ska hjälpa dig in i rätt tillstånd.
Försök minnas hur dina drömmar började.
Först hörde du hans slavars röster. Deras konversationer och order.
Försök höra dem nu.
Lyssna efter den som kontrollerar dem.
Lyssna.
Allting hänger på dig, bara dig.
Hör hans röst.
Vad är det där?
Jag förstår inte.
Han är där. Han kontrollerar dem därifrån.
Jag vet var han är. Han är i Kirov.
Bra gjort.
Du gjorde allt det som krävdes.
Vi måste mobilisera alla och ta oss dit.
Kan nån säga vad fan det är som försiggår här?
Överstelöjtnant, det är svårt att förklara.
Ni har invaderats av utomjordiska krafter.
Omkring 160 miljoner människor har överlevt utanför livscirkeln.
Från dag ett har de omgärdat cirkeln,
samlat på sig vapen och grupperat sig i väntan på krig.
Är du från militära underrättelsetjänsten?
Fy fan! Hur kunde du...?
Jag är det ni kallar en utomjording.
Men jag står på er sida.
Vi har ännu chans att vända på det här, och den chansen måste vi ta.
Fienden kontrolleras av nån som han.
Vi måste ta honom ut dit, annars kommer livscirkeln inte överleva.
Major, Moskva är under attack.
Förbindelsen är svag. HK i Nizjnij svarar inte.
De har brutit sig igenom, sir.
Det betyder att tiden snart är slut. Jag förklarar på vägen dit.
Så läskiga är de inte.
Fröken, snälla hjälp oss!
- Vad hände? - Vi blev tillfångatagna.
Vi var... Vi var här.
- Låt mig spela in. - David. - Snälla, jag ber er!
Nej, nej! Nej!
- Håll undan henne! - Nej, snälla!
Har du glömt grabben som dödade löjtnanten? Har du det?
De kan låtsas vara vem som helst. Jag bryr mig inte längre.
Är det förstått?
Mannar, ta med ammunition och mat.
Ducka!
Kom nu.
Din jävel!
Det var som fan.
Nu går vi.
Vänta!
Jag måste säga en sak.
Gå nu.
Han såg mig.
Han såg mig i ögonen. Det var fruktansvärt skrämmande.
Jag har aldrig varit så rädd i mitt liv.
Var inte rädd. Jag låter honom inte ta dig.
Men det är bäst om du stannar här, okej?
Det är säkrare så.
Vi ska försöka ta oss dit inom 24 timmar.
Hoppas det inte bara är skitsnack och att vi kan stoppa attacken. Håll ut.
Vi klarar oss, majoren. Lycka till!
Är du skadad?
Vi måste nå team 4 på nåt vis.
Helst med bil.
Kolla bilarna. Hitta en som fungerar.
Den fungerar.
Det är fortfarande halva tanken kvar.
Hitta förbandslådan.
Är Sasja i den andra bilen?
Ra såg Sasja och vet nu var han är.
Att vara nära honom är en onödig risk.
Stanna bilen genast!
- Vi måste tillbaka! - Vad är problemet?
Utposten är under missilattack!
Jag upprepar, inkommande missilattack!
Vad i helsike? Du förutsåg det. De är döda på grund av dig!
- Vill du ens vinna? - Inte så här.
Om Sasja hade varit med oss, så hade missilerna träffat oss.
Då hade mänskligheten inte haft en chans.
Alla döda vid utposten var en nödvändig uppoffring för att rädda alla andra.
Rena slakten.
Stanna här.
Jura!
Oleg.
Hur visste du att det var jag? Varför sköt du inte?
Jag hade slut på ammunition, annars hade jag skjutit dig.
Jag ville låta dig komma närmare och sen vrida nacken av dig.
Jag skulle vrida av din först.
Jag är glad att du lever.
- Är det bara ni två? - Ja.
Det är inte många kvar här heller.
- Är det här alla som överlevt? - Jaha, pressen.
Välkommen!
Jag skulle resa mig upp om inte mina tarmar skulle hoppa ut.
Har du nån ammunition kvar?
Ett magasin kvar.
Nån kommunikation?
Varken med utposten eller HK.
Åt helvete med det här.
De är här.
- Stanna! - Stoppa alla fordon.
Jag vet att det var skrämmande.
Det ordnar sig.
Och de andra teamen?
- Tack att ni åtminstone hämtade oss. - Vi kommer inte att ta med er.
Va?
Vi ska till Kirov. Vi måste förstöra deras kommando.
Tillbaka till den helveteshålan? Vi kom just därifrån.
Vi har civila. En läkare, en reporter och skadade trupper.
- Ska vi ta dem med oss? - Det finns ingenstans att ta vägen.
Utposten är förstörd och kontakten med kommandot borta.
Livscirkeln är under attack.
De har brutit sig igenom. Vi är allas sista hopp.
I själva verket är han det.
- Stopp! - Lägg ner vapnet! Han är på vår sida.
Okej, då åker vi.
Ni sover alla.
Men du, Jura, är vaken.
Det är kriget. Det gör en person till den som den skapt att vara.
Du har väckt din sanna natur. Det gör dig starkare än de andra.
Hjälp mig att döda vår gemensamma fiende.
Vi är på väg in i stan.
Mår du bra?
Tror du att de kommer att inta Moskva?
Vad jag vet, så är vi det enda som finns kvar av människosläktet.
Varför attackerar de oss inte?
Han tror att jag dog vid utposten. Dessutom finns huvudkraften i livscirkel.
Jag försöker hålla oss osynliga för dem.
Men ju närmare Ra vi kommer, desto svagare blir jag.
Jag är säker på att han vidtog åtgärder för att skydda sig själv.
Major, det står beväpnade civila längre fram.
Kör nu!
Rakt mot skyskrapan.
Han kommer att attackera er med alla medel.
Jag behöver mer tid.
Jag tar ett par soldater och han här med mig.
Okej, de är snart här. Inta era positioner, allihop!
De civila tar skydd och stannar där.
Missade jag nåt?
Han beordrade oss att bevaka ingången. Vi ska kämpa till slutet.
Okej, jag finns här om du behöver mig.
Jag slår vad om att det inte blir en lång strid.
Jag är inte mycket för vadslagningar.
Eld!
Framåt!
Granatkastare till höger!
- De är vansinniga! - Jag varnade dig för de här galningarna.
Då är vi också galningar.
För i helvete, de är överallt!
Ursäkta mig, men det är dags för mig att gå. Du fiser ändå för mycket härinne.
Vi tar ett mindre team till grannbyggnaden för att vilseleda dem.
De bad om mer tid, så vi ger dem det. Teamet, förflyttning!
- Okej, vi drar oss tillbaka. - Nån måste täcka oss!
Mitt team och jag stannar. Du tar befälet. - Oleg, gå med dem!
- Men major... - Det är en order!
Vi går upp. Det är säkrare där.
- Och de andra? - De täcker oss härifrån.
- Men vi kan inte... - Annars var allt förgäves. Gå nu!
Lystring, soldater! Vi tar så många av de här svinen med oss som möjligt.
Det har varit en ära att tjänstgöra med er.
Detsamma, major.
All eld på lastbilen!
Nu gäller det.
Nu!
Finns det många andra som du på det där skeppet?
Ja, många. Skrämmer det dig?
Nej.
Var inte rädd. Allt är som det ska vara.
Vad gör vi nu?
Ni ska göra det ni är skapta för.
Att döda.
Krig har alltid gjort er starkare, så mycket att ni blev ett hot mot oss.
Ra förutsåg det och skapade en religion åt er baserad på kärlek.
Han ville få slut på krigen och låta människan förbli i ett outvecklat stadium
med bara kärlek för dem omkring sig och en total avsaknad av teknologi.
Men ni fick religionen att bli ett skäl för mer krig och ändlösa konflikter.
Ni fortsatte bara döda varandra. Det är det ni är skapta för.
Virusets natur är att ta över.
Ni känner varken kärlek, medlidande eller barmhärtighet.
Ra skapade allt det åt er.
När de anländer kommer ni att döda dem alla, och jag ska visa er hur.
Varför just nu?
Varför kom du inte tidigare, innan åtta miljoner människor dog?
Du kunde ha stoppat strålningsförgiftningen!
Det kunde jag.
Men det hade stört ursprungsplanen och skeppet hade gått i försvarsställning.
Nu har de ingen aningen om att vi ännu har en chans.
Så för dig är det här bara siffror? Är människoliv bara matematik?
Du lät dem döda folk för ingenting, bara för att fullgöra din plan.
Precis som du lät alla dö vid utposten!
Tillräckligt många av er har överlevt. Det behövs inte fler.
Jaså? Så det finns inget behov för mina föräldrar?
Nej, det gör det inte.
Förstår du inte?
Ni och era avkommor kommer att bli början på en ny civilisation.
I århundraden har ni trott på nån ni aldrig sett.
Men nu kommer er gud att alltid vara med er.
Men du är inte Gud! Du är Djävulen, eller hur?
Som skickats hit för att döda oss alla!
Jag är guden som ni förtjänar.
Dra åt helvete och låt oss vara!
Lägg ner pistolen, dumskalle!
Vi behöver honom levande. En miljon till som han är på väg.
Hade du tänkt strida mot dem med den där pistolen?
Hellre det än att låta honom manipulera min hjärna!
Jag är ledsen.
Det var det här jag menade.
Även de svagaste av rasen, som han här, har en stark vilja att döda.
- Kom hit! - Oleg, nej.
- Vi har ingen chans utan honom. - Jura, ser du inte...
Gör mig inte besviken.
Hej, min son. Tänker du döda mig? Gör det.
Du gjorde det redan när du övergav din mor och mig.
Du blir aldrig lika bra som din bror.
Nu är vi definitivt döda.
Var är de?
Varför kommer ingen ut?
Nu går vi.
Kom igen, döda mig.
Vi kommer ändå alla att dö!
De sover alla.
Det här är syrgas. Det flödar i rören här.
Snart vaknar de.
Jag antar att Ra skulle väcka dem.
Vad ska vi göra?
Kliv undan!
Det är en timer.
Vi har ont om tid och ammunition.
Vi måste se till att de aldrig vaknar.
Det är tyngdkraft överallt!
Det här är den sista!
Fasen också.
Olja, kasta hit yxan!
- Vad väntar du på? - Stopp!
Är det här barn?
Översättning: Lisa Di Biaggio