Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Det hände rätt plötsligt.
Hon borde ha ringt oss om inte hon mådde bra.
Hon sa säkert inget för att hon trodde du var upptagen.
Mormor har alltid varit sån. Det vet du väl?
Daisy.
Klandrar du…
…mig för det här?
Inte direkt. Jag tycker bara…
Mormor måste ha velat träffa dig mer.
Hon måste ha velat vara med dig mer.
För…
…mormor…
Hon älskade dig så mycket, mamma.
Hon
förlorade sin egen mor när hon var ung.
Brev?
Det där är breven mormor fick från gammelmormor efter hon dog.
Brev från nån som redan var död?
Hon hade bett en docka skriva så att mormor skulle få ett brev varje år
på sin födelsedag, även efter gammelmormor var borta.
Finns det dockor som kan skriva brev?
För längesen gjorde en person en skrivmaskin åt sin blinda fru.
Han kallade maskinen en automatisk minnesdocka.
Efteråt började folk kalla kvinnor som jobbade som skribenter "dockor".
Skribenter? Skriver de brev åt en?
Ja.
På den tiden var det många som inte kunde läsa och skriva.
Senare lärde sig fler personer att skriva och telefoner blev vanliga.
Så färre personer skickar brev nu.
Det jobbet existerar säkert inte längre.
När folk ville skriva nåt speciellt eller svårt på den tiden,
bad de en docka göra det.
Mormor värderade verkligen de där breven.
Jag förstår.
Vi måste åka tillbaka nu. Våra patienter väntar.
Ja.
Du också, Daisy.
Jag tänker stanna här ett tag till.
Mormor skulle känna sig ensam utan nån här
efter begravningen, eller hur?
Daisy.
Varför åker inte du, mamma?
Du prioriterar alltid ditt jobb före din familj.
Det är inte sant.
Jag bryr mig mycket om mormor. Och dig!
Kom, jag tar dig till stationen.
Daisy, vi kommer tillbaka efter jobbet.
Mormor…
…jag sa nåt elakt till mamma igen.
Fast jag vet
att hon har ett jättesvårt jobb.
"Ann. Grattis på åttaårsdagen.
Det är mycket sorgligt som händer
och du kanske känner dig överväldigad.
Men ge inte upp hoppet.
Du kanske känner för att gråta,
en glöm inte:
din mor älskar dig väldigt mycket."
"Ann. Grattis på tioårsdagen.
Du har säkert vuxit mycket.
Men du älskar säkert fortfarande att läsa och dansa.
Har du vuxit ifrån gåtor och kryp?"
"Grattis på artonårsdagen.
Du är vuxen nu.
Är du förälskad?
Jag kan inte ge dig kärleksråd,
men vem du än väljer är säkert en underbar person."
"Grattis på födelsedagen, Ann.
Du har levt i 20 år nu. Det är fantastiskt.
Men kom ihåg att även vuxna får lov att klaga ibland.
Om du känner dig nere ska du minnas att jag är med dig.
Ann.
Jag kommer alltid att vaka över dig.
Ann."
Fick hon ett sånt här brev
varje år på sin födelsedag?
Gammelmormor
måste verkligen ha varit orolig för mormor.
Ett tidningsurklipp?
Vem är den här personen?
Breven skrevs
av en docka som var väldigt känd på den tiden.
En gång skrev hon ett kärleksbrev åt en prinsessa.
Hon skrev även sångtexten åt en populär operasångare.
Och hon skrev till och med pjäsmanuset åt en känd dramatiker.
Hon jobbade för ett postföretag i Leiden,
men hon slutade när hon fyllde 18.
Efter det hördes inget om henne.
Namnet på den dockan var…
VIOLET EVERGARDEN
Jag hittade henne på norra fronten.
Hon har inget namn.
Säg hej.
Behandla inte ett barn så!
Gil, hon är inget barn.
Hon är ett vapen.
Bara ett krigsverktyg.
Får jag ge dig ett namn då?
Violet.
Du kommer att vänja dig vid det när du blir äldre.
Var inte en idiot,
lev upp till ditt namn.
Violet Evergarden.
Stig fram.
Skribenten av årets psalm till havet,
kommer nu att presentera psalmen till årets havsgudinna,
fröken Ilma Felice.
Psalmen till havet var väldigt bra.
Violet.
Hon har rätt. Du måste ha jobbat hårt.
Violet.
Ja.
Den var olik ett vanligt brev.
Havet är oändligt.
Det är hem till många vattenorganismer.
Det är överflödigt och vackert.
Men det har inte bedrifter, status eller personlighet.
Det var svårt att skriva lovord åt det.
Åh… Tja…
Okej! Jag skriver den nästa år!
Man får inte skriva psalmen till havet om inte man blir utvald.
Jag kommer att skriva många bra brev från och med nu
och se till att de väljer mig! Visst, Violet?
Ja, jag hoppas att de väljer dig.
Jag sköter det!
Ja.
Violet Evergarden.
Borgmästaren. Och borgmästarens fru.
Det här är Leidens borgmästare och hans fru.
Ett nöje att träffas.
Jag reser vart som helst för era behov.
Automatisk minnesdocka,
Violet Evergarden, till er tjänst.
Åh.
Du är så vacker. Du ser verkligen precis ut som en docka.
Ja.
Jag har hört mycket om dig.
Det var jag som rekommenderade att du skulle skriva psalmen
till Thanksgiving-festivalen till havs.
Eden du skrev åt kung Damian
över kungariket Flugel, efter de där offentliga kärleksbreven…
De var vackra, precis som du.
När jag skrev eden för kröningen,
uttryckte jag bara kungens visioner och önskningar i ord.
Även om ni beskrev mig som vacker,
finns det inget samband mellan orden jag skriver och mig.
Ta inte illa upp.
Violet, med andra ord…
Med andra ord ger jag dig en komplimang.
Just nu är du en docka, men innan dess
var du en soldat som räddade Leidenschaftlich.
Det var inte jag som räddade Leidenschaftlich.
Det var de oräkneliga soldaterna.
Kriget krävde även många liv.
Jag tog också många liv.
Därför…
…är inte jag en person som förtjänar att berömmas.
Ska vi äta nåt?
Jag vill ha yakisoba.
Prova nåt annat för omväxlings skull.
Okej.
Violet.
Erica.
Det var ett tag sen.
Du ser ut att ha klarat dig bra.
Ja. Direktören, det var längesen.
Vande du dig vid att vara dramatikerns assistent?
Samma dramatiker Violet skrev åt, va?
Ja.
Jag presenterade Erica för honom efter att vi hade sett hans pjäs.
Jag bad honom göra mig hans lärling.
Han skriver och skriver om saker varje dag.
Det är svårt att hänga med i skrivandet,
men jag lär mig mycket.
Vill du ha lite yakisoba?
Benedict, vi försöker prata här!
Prata inte med mig på det sättet. Du är så elak.
Vill du gå runt på festivalen med oss?
Jag är ledsen. Tack för inbjudan,
men vi ska öva på pjäsen vi ska göra nästa månad.
Skrev du manuset?
Ja.
Det är en liten pjäs vi ska göra i kulturhuset,
men snälla kom och kolla.
Wow!
Jag ska gå nu.
Vi ses senare.
Okej.
När man önskar nåt jättemycket, går det verkligen i uppfyllelse, va?
Vissa önskningar går ändå inte i uppfyllelse.
Vad ska man göra med dem?
Jag ska också ursäkta mig.
Jag har mycket jobb att göra.
Du kan ta ledigt.
Det är en festival!
Nej, det kommer att förstöra mitt jobbschema.
Jag ska gå tillbaka nu.
Majoren…
Majoren?
Rädda dig själv.
Lämna mig här. Du måste fly.
Jag låter dig inte dö!
Sluta.
Sluta bara!
Du måste leva.
Violet.
Du måste leva.
Var fri.
Från djupet av mitt hjärta…
…jag älskar dig.
"Käraste major Gilbert,
jag fick en minnesbild av dig idag också.
Oavsett vad jag ser och gör,
är mina minnen kopplade till dig.
Medan tiden går, och det förflutna blir alltmer avlägset,
kommer mina minnen av vår tid ihop fortfarande tillbaka.
Du höll mig vid din sida.
Du lärde mig att leva när inte jag kunde göra nåt.
Och du gav mig orden
'jag älskar dig'
för första gången.
Det är därför jag inte kan rå för att skriva till dig så här igen.
Jag hoppas att det här brevet når fram till dig nån dag…
…och jag ber att mina önskningar går i uppfyllelse."
Det blir tre corse i växel.
Tack så mycket.
Det väger 1,2 leib. Det blir 11 corse, tack.
Hej, det här är CH postföretag.
Jag reser vart som helst för era behov.
Automatisk minnesdocka, Iris Cannary, till er tjänst.
Ja. Hon är här…
Tack för att du väntade. Dockan du önskade
är helt fullbokad de nästkommande tre månaderna.
Kan jag stå till tjänst istället?
Jaha.
Jag förstår.
Jag gör en bokning åt dig om tre månader.
Ja, det stämmer.
Hejdå.
Iris, ha inte den attityden mot kunder.
De kan inte se min attityd över telefonen.
Dina känslor hörs i din röst.
Uppfattat.
Du har väl också många reservationer?
Inte lika många som du, Cattleya.
Jag kommer aldrig ta mig högre än tredje plats i den här takten.
Tack för ditt hårda arbete.
Direktören, god kväll.
Det var en stressig vecka, va? Jag hoppas att du får vila under helgen.
Jag ska på en affärsresa i helgen.
Jag ska skriva på mötet för revideringen av handelsavtalet med Gardarik.
Juste.
Jag tänker gå på borgmästarens frus fest.
Jag ska leta efter nya kunder.
Ni jobbar alla så hårt.
Jag började nyligen spela tennis.
Jag behöver nån som kan spela med mig.
Har du ingen känsla av kris?
Vi måste jobba hårt medan vi kan.
En dag kommer folk att sluta skicka brev på grund av den där hemska apparaten.
Radiotornet kommer snart vara färdigbyggt.
Då kommer alla att skaffa en telefon.
Du har rätt.
Mycket kommer att förändras.
Vårt postföretag kommer också att förändras.
En dag kommer en dockas jobb att anses
gammalmodigt,
bli förlegat och försvinna.
Det är precis därför vi måste jobba nu medan vi kan!
Violet, ska du också gå på festen?
Nej, jag…
Tvinga inte mig ta med min rival till festen!
Ja, jag vill inte att ni tvingar henne göra det.
Jag har egna planer.
Okej!
Vad var det? Håll igång spelet!
Det skulle jag om jag spelade med en tjej, men det ärr bara du idag.
Alla är så upptagna.
Till och med Violet tackade nej.
Jag tycker det är kul att hon går ut för en gångs skull.
Men det är trevligt att ha henne i närheten.
Det hjälper mig få uppmärksamhet från tjejer.
När jag delar ut posten, frågar folk:
"Kommer du från CH postföretag?
Där en docka vid namn Violet jobbar? Presentera mig för henne."
Använd inte Violet för dina egna snuskiga motiv!
Men…
…jag undrar vart hon gick.
Du är så överbeskyddande.
Kaptenen.
Så, det är du som lämnar blommor åt min mor varje månad.
Jag borde ha kommit imorgon, på årsdagen av hennes död,
men dina andra släktingar kanske kommer.
Besvärade jag dig?
Nej.
Men du behövde inte komma hela vägen hit.
Det är din lediga dag.
Jag kunde komma för att det är min lediga dag.
Gör du det här å hans vägnar?
Jag gör det inte å majorens vägnar.
Jag kom hit av egen fri vilja.
Hur många år har gåt sen kriget tog slut?
Du förstår, va? Han är inte…
Glöm Gilbert.
Jag kan inte glömma honom.
Så länge jag lever,
kommer jag inte kunna glömma honom.
Hördu!
Violet.
Nej, det är inte en viol.
Den kallas pensé.
Jag förstår. Du vet mycket.
Även om jag aldrig träffar honom igen…
"Jag kan inte glömma honom."
Min rosett.
Hej, CH postföretag.
Får jag prata med en docka?
Jag är en docka.
Är du? Jag har ett jobb åt dig.
Kan du komma hem till mig?
Vårt företag är stängt idag.
Va? Är det?
Jag förstår.
Ursäkta, du låter rätt ung.
Vad har ålder med att skriva brev att göra?
Åker inte dockor dit man ber dem?
Var det en lögn.
Nej, det är inte en lögn.
Kom hit, då!
Vem är det?
Jag är dockan från CH postföretag.
Kom in!
Ursäkta mig.
Trevligt att råkas.
Jag reser vart som helst för era behov.
Automatisk minnesdocka,
Violet Evergarden, till er tjänst.
Du kom verkligen.
Jag kom som du önskade.
Du ser rätt ung ut. Kan du verkligen göra det?
Jag ska göra mitt bästa.
Yuris!
Bror, vi är här!
Vi kommer in!
Ett ögonblick!
Göm dig, skynda på!
Skynda på!
Bror!
Yuris, var det nån här?
Nej.
Inte? Jag tyckte att jag hörde nån prata.
Hur mår du?
Sluta fråga mig samma sak varje dag.
Är du okej?
Om jag var okej, skulle jag väl inte vara här?
Förlåt.
Bror!
Jag läser min sagobok för dig!
Jag läser inte sagoböcker, det är så töntigt.
Din bror mår inte bra.
Det är mer än bara det.
Jag har genomgått tre operationer och jag har legat på sjukhus i ett år.
Förresten sa Lucas att han ville hälsa på.
Han sa att han vill träffa dig.
Jag vill inte att han kommer.
Varför inte? Ni var så goda vänner.
Jag sa att jag inte vill träffa honom!
Vad är det här?
Den är så gammal…
Rör den inte, idiot!
Den tillhör nån
som besökte personen i rummet bredvid.
Jag har bara den här ett tag.
Eh…
…jag är trött nu!
Förlåt.
Vi ska ta en promenad nu.
Bra idé. Sov nu.
Vi kommer tillbaka.
Ursäkta…
…får jag komma ut nu?
Kan du snälla förklara varför jag var tvungen att gömma mig,
unge mästare?
Du kan kalla mig Yuris.
Okej. Yuris.
Jag vill skriva nåt utan att min mamma, pappa och bror vet om det.
Ett brev?
Ja, brev till alla tre.
Jag vill att de ska läsa dem efter min död.
Så, jag vill att du behåller dem ett tag efter du har skrivit färdigt.
Skicka dem inte på en gång.
Okej.
Förstår du vad jag menar? Kan du göra sånt?
Det är inget problem.
Jag har hanterat ett liknande önskemål tidigare.
Va?
Det var en flicka som var lite yngre än du.
Hennes mor skrev brev
så att hon skulle få ett
varje dag på sin födelsedag i 50 år efter mammans död.
I 50 år… Innebär det att det var 50 brev?
Ja.
Hon får fortfarande ett brev varje år.
Tyvärr har jag inte råd med så många.
Mina pengar ligger i den där burken. Skriv så mycket du kan för det.
Så, hur mycket kan du skriva?
Om det är tre brev, kan jag skriva ungefär 20 tecken per brev.
Bara 20 tecken?
"Kära mamma, ta hand om dig. Från Yuris."
Det är så kort! Till och med jag kan skriva så mycket!
Jag vill att breven ska få
dem att må bättre efter de har läst dem!
Det var den normala avgiften.
Mitt företag har rabatt för barn.
Va?
Därför räcker pengarna i din burk till hur långa brev du vill.
Är det verkligen sant?
Det är sant.
Du hittar på!
Jag hittar inte på.
Den särskilda föreskriften skapades
så att vi kan utföra vårt arbete i nödsituationer.
Det är vår nödföreskrift.
Jag förstår inte riktigt…
…men det låter coolt!
Det betyder "bra".
Okej, vi börjar!
Din hand…
Jag förlorade den i kriget.
Jag låg också på sjukhus för några år sen.
Kan du skriva brev med den där?
Det tog ett tag att lära sig använda den, men det är okej nu.
Jag kan till och med göra såna här gester.
Du är ganska rolig.
Folk säger alltid:
"Hur mår du?" "Är du okej?" "Sov nu."
Du är annorlunda jämfört med mamma, pappa och sjuksköterskorna.
hur är jag annorlunda?
Folk oroar sig alltid för mig, tycker synd om mig
och är överbeskyddande.
Jag är trött på det.
Uppfattat.
Jag ska försöka eliminera de elementen från mina känslor.
Du är verkligen rolig.
Okej, tja…
Skriv ett brev åt mig.
Skriv ett till min far.
Din far?
Ja. Min far åkte ut i kriget.
Han åkte till ett land som kallas Leidenschaftlich.
Han sa att han skulle komma snart, men han har inte kommit tillbaka än.
Det är därför jag vill skriva att jag, min bror och min mor är i säkerhet.
Kan du skriva ett brev åt mig?
Vi bjuder ut Violet på middag.
Okej. Vi går till det där stället.
Den där restaurangen vi alla gick till när Violet först kom hit.
Det är du.
Kapten Dietfried.
Överstelöjtnant Hodgins.
Nej, jag borde kalla dig direktör.
Jag glömmer alltid att kriget har varit över i flera år.
Vad vill du?
Tja…
Violet!
Kaptenen…
Jag ber om ursäkt för min oförskämdhet.
Nej, oroa dig inte för det.
Här.
Är det min…?
Kom du hit för att ge mig den?
Jag såg att du hade tappat den.
Så, platsen Violet åkte till…
Jag åkte till kyrkogården där majorens mor grav är.
Kaptenen, tack.
Okej, då.
Vi lämnar våra saker och går och äter!
Bra idé.
Violet, följ med oss.
Okej.
Du!
Min familj har bestämt sig för att göra sig av med båten vi ägde.
En båt?
Ja.
Han åkte mycket i den båten när han var liten.
Den innehåller många böcker och leksaker som min bror brukade leka med.
Om det är nåt du vill ha…
Kan jag få dem?
Det är bara en massa skräp.
Jag ska åka dit! Jag ska åka dit båten ligger!
Jag visste inte att du besökte hennes grav varje månad.
Borde jag ha sagt det?
Nej.
Det behöver du inte göra.
Du får göra vad du vill på din lediga tid.
Så, ska du åka till båten?
Jag säger till när jag åker.
Jag sa att du inte behöver säga till oss!
Violet…
…ska jag åka med dig?
Jag klarar mig. Du kan eliminera din oro, ditt medlidande
och ditt överbeskyddande.
-Hon sa att hon klarar sig. -Håll tyst! Var tyst och ät!
Violet har rätt.
Du kan inte oroa dig för henne hela tiden.
Så klart jag är orolig.
Dietfried, den jäveln.
Han utnyttjar hålet i Violets hjärta.
Han kanske är bra för Violet.
De kan dela sina minnen om majoren.
Han utnyttjade det faktum att Violet var föräldralös
och använde henne som ett krigsverktyg.
Är det därför han inte borde närma sig henne?
Även om han inte är sån längre?
Menar du att de borde slicka varandras sår?
Skulle det vara dåligt?
Violet har fortfarande känslor för majoren.
Jag är orolig för att hon kommer krossas av känslorna om inte vi gör nåt.
Kaptenen kanske kan ge henne tröst på ett sätt inte vi kan.
Om jag får barn nån dag, hoppas jag att det är en pojke.
Om jag får en dotter, kommer jag alltid att oroa mig.
Det här är en av böckerna han var galen i.
Han spelade även många spel med vår far.
Tillhörde den här också majoren?
Nej, den är min.
Ursäkta.
Du behöver inte vara så formell.
Okej.
Du och majoren måste ha seglat ut
med det här skeppet ofta när ni var barn.
Ja, vår far tog med oss.
Min far var hängiven armén, men han gillade också att segla.
Det var det enda jag ärvde från honom.
Det här är vår familjeblomma.
Vem bryr sig?
Vad sa du?
Det är vad du ville vissa oss, va?
Du ville att vi skulle se det så du kunde säga åt oss att bli som du.
Bror.
Du ville bara visa oss
att det är vårt enda val.
Bror!
Du, din far och alla i familjen Bougainvillea
har inget annat val än att gå med i militären, va?
Far, sluta!
Slå inte bror!
Jag gör det!
Jag ska växa upp och bli som du!
Eftersom jag var så rebellisk,
var Gils enda val att lyssna på vår far.
Det är mitt fel att han inte fick välja hur sitt liv skulle se ut.
Men jag behandlade honom fortfarande illa.
Jag har inga syskon, så jag förstår inte helt och hållet.
Men jag kan förstå
hur nån kan ha komplicerade känslor
gentemot nån de står nära.
Förstår du hur andra känner?
Jag försökte inte att vara sarkastisk.
Jag vet.
Får jag behålla den här boken och det här brädspelet?
Ja.
Vi går ut.
Är du okej?
Tack.
Vi har förlorat nåt stort.
Du, och jag.
Förlåt för häromdagen.
För att jag sa att du aldrig kommer träffa honom igen
och att du skulle glömma honom.
Jag kan inte heller glömma honom.
Han är trots allt min lillebror.
Ja.
Om jag kunde träffa honom igen… Det finns mycket jag vill be om ursäkt för
och mycket jag vill prata med honom om.
Ja.
Härnäst, brevet till min bror.
Men jag undrar vad jag ska skriva till honom.
Sion är fortfarande bara fem.
Varför berättar du inte hur du kände när han föddes?
Ja.
Jag var så glad när han föddes.
Han var så varm och mjuk, som en nybakad brödlimpa.
Men sen…
Började det kännas som om han stal dina föräldrar från dig?
Ja.
Var du avundsjuk när dina föräldrar berömde honom istället för dig?
Ja, du har rätt.
Men du tyckte att han var jättesöt när han jagade dig.
Hur visste du det?
Jag har hört det förr.
Okej, efter det, lägg till det här:
"Lev ett rikt liv i mitt ställe.
Var snäll mot mamma och pappa i mitt ställe."
"Låt mamma och pappa
skämma bort dig i mitt ställe."
Du verkar säga saker du inte menar.
Det du egentligen vill är att din far och mor skämmer bort dit.
Du vet allt.
Jag har skrivit många brev.
Ord, attityd och känslor har alla en utsida och en insida.
Jag har börjat förstå att det man ser
på ytan inte är allt.
Men ibland måste man säga
hur man verkligen känner, annars får de aldrig veta det.
Vad sägs om det här?
Det är bra. Tack.
Jag behåller de här breven.
Ja.
Ge dem breven dagen jag åker till himlen.
Jag ber sjukhuset informera postkontoret.
Ja.
Kan du lova nåt?
Va?
Ja.
Man tar tag i varandras lillfinger
och svär att hålla sitt löfte.
Tack.
Ditt finger är så kallt.
Jag känner det genom handsken.
Jag blir nog också kall innan vintern kommer.
Men…
…jag tror dina brev kommer att värma
dina föräldrars och din brors hjärtan.
Jag ska se till att de får dina brev.
Okej. Jag har slutfört mitt arbete.
Vänta!
Jag vill att du skriver ett brev till.
Är det till Lucas?
Jag lyssnade från under sängen.
Ja.
Om du har nåt du vill säga honom, är det bättre att göra det medan du kan.
Tror du det?
Ja.
Jag kunde inte fråga allt och säga allt jag ville.
Till vem?
Personen som gav mig "jag älskar dig".
Dog den personen?
Jag tror att han är vid liv nånstans.
Vad vill du säga till den personen?
Att jag förstår lite om vad "jag älskar dig" betyder.
Du förstår? Är det allt?
Lucas sa…
…att han ville besöka mig.
Men jag sa nej.
Lucas och jag har varit nära vänner sen vi var små.
Vi lekte alltid tillsammans.
Men mina armar och ben började…
…bli smala.
Jag vill inte att han ska se mig så här.
Jag skriver ner de känslorna i ett brev.
Vad gäller avgiften…
Yuris!
Jag hämtar sköterskan!
Vi lämnar brevet till Lucas till nästa gång.
Förlåt.
Det är ingen fara.
Är alla de här förlorade brev?
Jag tog dem från Roland.
Jag tänkte returnera breven där vi vet vem avsändaren är.
Ber du mig hjälpa dig för att jag är direktören?
Unga personer idag gillar inte att jobba övertid.
Kolla hur hårt jag jobbar. Du borde göra mig till vd:n!
Du borde läsa redovisning i skolan först!
Va?
Vår vd måste kunna läsa räkenskapsböcker.
Oj! Nu vet jag hur jag ska bli befordrad!
Då kanske jag blir seriös.
Är inte det här…?
Jo, det är här vi lägger ny post.
Den här skrivstilen…
Vad är det?
-Nej. -Va?
Avsändarens adress är på ön Ecarte.
Den ön brukade ockuperas av Gardarik.
Den blev självständig efter kriget.
Varför ville du träffa mig, direktören?
Häromdagen…
Handlar det om dockan som jobbar hos dig?
Har hon sagt nåt?
Nej.
Oroa dig inte.
Hon gick efter hon besökte båten.
Hon sa att du skulle vara orolig.
Hon sa att hon skulle säga till innan hon åkte.
Du är inte hennes förmyndare.
Du har ingen rätt att kontrollera henne.
Din jävel! Hur vågar du säga så?
Förlåt. Jag hade fel.
Det här är det enda sättet jag vet hur man pratar på.
Jag kom inte hit för att prata om Violet.
Är inte det här?
Kan du kolla upp det?
Direktören.
Ursäkta att jag stör så sent.
Jag måste prata med dig om nåt.
Vad är det?
Jag har inte bekräftat det än…
…men det är möjligt att… Jag kan ha fel.
Majoren? Är det majoren?
Ja.
Har du fått veta nåt nytt om honom?
Har du fått ny information om major Gilbert?
Ska du åka nu?
Ja. Det kan vara nån annan, men jag ska åka.
Okej! Vi tar hand om arbetet här!
Violet, är du okej?
Om jag är okej?
Är det okej om jag träffar majoren?
Är de inte nåt fel på mig?
Det har gått så många år, tror ni att majoren kommer känna igen mig?
Violet…
Vad ska jag säga när jag träffar honom?
Ska jag säga vad jag gör nu?
Eller hur jag känner?
Tror ni att jag kan förklara det bra?
Beter jag mig konstigt?
Violet.
Det kommer att vara en lång resa.
Vad sägs om att skriva ett brev på vägen dit?
Vi är tillbaka, Daisy.
Förlåt för att vi är så sena.
Daisy?
"Jag ska åka till Leiden ett tag."
Landet förstatliga så småningom
postföretaget hon jobbade för, precis som de andra,
och gjorde om byggnaden till ett museum.
Jag undrar vart hon tog vägen efter hon slutade.
Ta den tid du behöver för att se dig omkring.
Ursäkta, jag märkte dig inte där.
Ingen fara.
Vänligen fråga mig om du har några frågor.
Okej.
Jag jobbade faktiskt som receptionist här för längesen.
Gjorde du?
Ja.
Ursäkta mig, vad är det här för frimärke?
Ja.
Det är ett frimärke som endast utfärdas på ön Ecarte.
Ön Ecarte.
Du sa att du brukade jobba här, va?
Ja.
"Hav av välsignelse,
hav som förenar hela världen.
Fiskmåsarna dansar i dina skyar.
Fisken simmar i din mitt.
Skaldjuren gräver i ditt djup.
Du ger ljus.
Du uppehåller liv.
Du öser ur dig kärlek.
Vi fortsätter leva nära dig…
…tills vi upphör att existera.
Vi överlåter våra kroppar åt dig
i nutiden, i det förflutna och i framtiden."
Det är meningen att det ska vara en ritual för att tacka havet,
men det har blivit en dag att sörja de som inte återvände.
Ingen återvände.
De enda som är kvar på ön är gamlingarna, kvinnorna och barnen.
De dog i krig istället för till havs.
Jag måste be våra förfäder om ursäkt.
Våra fäder blev dödade av de där Leiden-soldaterna, va?
Va? Ja.
Jag önskar att alla i Leiden skulle dö!
Psalmen de precis läste upp
var tillägnad årets Thanksgiving-festival i Leiden.
Det sägs att den skrevs av en känd docka, vars namn var…
…Violet Evergarden.
Allihopa, det är dags att äta!
Kom igen!
Läraren, jag älskar dig!
Kom igen!
Majoren, det har gått sån lång tid.
Jag har tänkt på dig varje dag när jag inte kunde träffa dig.
Jag hoppas att mina böner besvaras,
att min önskan beviljas
och att jag får träffa dig igen, en dag.
Violet.
Kan du vänta här ett tag?
Jag följer med!
Om Gilbert verkligen är här…
Vi vet inte hur hans nuvarande situation är.
-Så… -Jag bryr mig inte!
Även om inte du bryr dig…
…är inte jag säker på honom.
Jag hörde att han inte använder sitt riktiga namn här.
Det är en liten ö.
Han vill säkert inte att det ska cirkulera några rykten.
Så, du väntar här, va?
Jag väntar.
Om jag får träffa honom igen, väntar jag så länge det krävs.
Det är första gången du är här, varför ser du dig inte omkring?
Uppfattat..
Va? Jag vet inte vem han är.
Hej!
Hej.
-Vems pappa är du? -Ja är inte…
-Så, vem är du? -Du ser läskig ut!
Nej. Jag kommer från postföretaget.
Är du här för att leverera ett brev?
Ja, tja…
Juste! Jag har nåt att visa dig!
Han är rädd!
Vi går tillbaka!
Jag tror inte att jag klarar av en pojke heller.
Är du nåns syster?
Jag är…
Kommer du från posten?
Ja, det stämmer.
Jag visste det!
Den här är till dig!
Här!
En insekt. Är det en bönsyrsa?
Är inte du rädd?
Den saknar ett framben.
Precis som lärare Gilbert.
Är er lärares…
…högra öga också…?
Du vet mycket!
Han är er lärare, va?
Det stämmer.
Mår er lärare…
…bra?
Ja! Han har ingen högerhand, men kan leka på klätterställningen ändå.
-Och han kan springa jättefort! -Ja, han är jättesnabb!
-Eller hur? -Ja.
Kan ni snälla berätta…
…mer om honom?
Om er lärare?
Okej!
Vår lärare är jättesnäll!
Han förklarar saker om och om igen om inte man förstår!
Vem är det?
Kom in.
Om det är nåt du inte förstår…
Jag trodde aldrig att…
…du överlevde…
…Gilbert.
Det uttalas "Gilbert" här.
Jag förstår.
Förlåt för att jag besöker dig helt plötsligt.
Hur fick du veta?
Du skrev ett brev åt ett barn, eller hur?
Alla brev som inte levereras skickas tillbaka till postkontoret.
Vi kollar dem ytterligare en gång innan vi skickar tillbaka dem till sändaren.
Jag såg ditt brev av en slump.
Varför är du här?
Efter striden…
När jag vaknade, låg jag på ett sjukhus.
Jag hade inte mina id-brickor,
så de skickade mig till ett sjukhus som drivs av ett kloster.
Jag jobbade på sjukhuset ett tag.
Sen, istälelt för att återvända hem, drev jag omkring ett tag.
Jag kom hit för ett år sen.
Jag skrev brev på barnens begäran och började lära ut på skolan.
Jag borde ha kontaktat militären, men…
Det spelar ingen roll.
Visste du att Violet är vid liv?
Ja.
Så, varför hälsade du inte på henne?
Violet…
Hon har väntat på dig hela den här tiden!
Jag gjorde henne olycklig!
Hon klarar sig bättre utan mig.
Hon är också här.
Hon väntar utanför.
Har du nån aning om hur mycket hon ville träffa dig?
Jag kan inte.
Gilbert.
Jag kan inte träffa henne, nånsin igen.
Du…
Han är död.
Gilbert Bougainvillea är död.
Det var vad alla trodde.
Och allteftersom åren gick, accepterade alla det.
Så, låt mig leva ett annat liv.
Gilbert…
Vi är mitt i druvskördesäsongen nu.
Jag ska gå och hjälpa dem.
Alla männen på den här ön åkte ut i krig
och ingen av dem återvände.
Hodgins…snälla…gå.
Jag kommer tillbaka.
Hatar…
…du mig?
Jag förstår inte innebörden av din fråga.
Har jag svikit dig på nåt sätt?
Om det är nåt jag gör fel, fixar jag det! Snälla, berätta!
Nej.
Det är inte sant.
Det är mitt fel. Jag sa att du inte var ett verktyg,
men jag använde dig ändå.
Du får självklart använda mig! Jag är ditt vapen!
Striden vänder sig mot oss!
Vad ska jag göra härnäst?
Majoren, ge mig dina order!
Direktören!
Det är han!
Det är verkligen han!
Jag pratade med barnen.
Såg du honom inte?
Jo.
Förutom hans arm och hans öga, skadades han nån annanstans?
Nej.
Så, jag får träffa honom va?
Han sa…
…att han inte kan träffa dig.
Arbetar han fortfarande?
Jag väntar tills han är färdig.
Det är inte det.
Då väntar jag till kvällen.
Violet!
Imorgon…då.
Ja.
Jag hälsar på honom igen imorgon och försöker prata med honom.
Han måste träffa dig.
Innebär det att det inte handlar om att han inte kan träffa mig…
…utan att han säger att han inte vill träffa mig?
Varför inte?
Jag kan inte riktigt förklara.
Han sa att det är bättre för er båda.
Det är inte bra!
Jag…
Violet.
Violet!
När du är färdig med den, kan vi enkelt ta vindruvorna till toppen.
Du har varit till stor hjälp.
Det ser ut som att det kommer regna kraftigt.
Majoren!
Jag hittade honom.
Majoren.
Majoren!
Jag är ledsen att jag kom till ditt hus.
Majoren…om du var vid liv, varför kontaktade du inte mig?
Varför hälsade du inte på mig?
Jag vill se dig.
Jag vill fortsätta prata där vi slutade.
Jag har börjat förstå
vad "jag älskar dig" betyder.
Gå.
Gå!
Jag väntar.
Jag väntar här
tills jag får se dig.
Du behöver inte mig nu.
Om jag är med dig nu, kommer jag att minnas…
…hur jag tog med dig ut till slagfältet när du fortfarande var ung…
…och hur du förlorade båda armarna
på grund av mina order.
Majoren…önskar du
att jag inte existerade?
Det måste vara så…
…att jag sårar dig.
Jag förstår hur du känner.
Jag förstår inte allt,
men jag förstår lite.
Din idiot!
Du kan ta de här.
Tack.
Vi kunde inte bo nån annanstans.
Det är en liten ö. Vi har inte ens ett värdshus.
Violet sa att den här fyren även fungerar som postkontor.
Jag förstår.
Säsongen är här igen när den här blomman blommar.
"Prinsens ögon var som blå safirer.
Hans svärd var dekorerat med glittrande, röda rubiner."
Du har blivit rätt bra på att läsa,
Violet.
Håll dig till mig.
Håll dig alltid till mig, Violet.
Okej.
Kommer ni från postföretaget i Leiden?
Va? Ja.
Är Violet Evergarden flickan som precis var med dig?
Ditt postföretag fick ett samtal från sjukhuset.
En pojke vid namn Yuris är i kritiskt tillstånd.
Yuris? Vem är det?
Han är en av mina…
…kunder.
Ge dem breven dagen jag åker till himlen.
Ja.
Jag åker tillbaka.
Jag åker tillbaka till Leiden.
Violet!
Ska du åka tillbaka? Vi är mitt i en storm!
Båtarna kan inte åka förrän tidigast imorgon.
Du ska hälsa på Gilbert,
eller hur?
Jag vill träffa honom.
Jag vill träffa honom!
Men…
…jag lovade!
Jag lovade Yuris.
Det är fortfarande ett brev jag inte har skrivit än.
Men det kommer ta dig minst tre dagar att komma tillbaka.
-Kan du köra snabbare? -Jag kör så snabbt jag kan!
Benedict och Iris åkte precis till sjukhuset
med breven du hade.
Bra.
Ursäkta.
Yuris, dockan är här.
Du vill att hon ska skriva ett brev, va?
Vio…let?
Jag heter Iris. Jag kom istället.
Violet är nånstans långt borta just nu.
Hon återförenades äntligen med personen hon håller kär.
Är det personen som lärde henne "jag älskar dig"?
Ja, det stämmer.
Han är vid liv.
Bra.
Jag har hört talas om dig.
Du vill att jag ska skriva ett brev till Lucas, eller hur?
Ja.
Vad vill du att jag ska skriva?
Yuris?
Yuris!
Yuris, det ordnar sig.
Ja, snälla, koppla mig!
Snälla!
Yuris, det är Lucas.
Vad ska jag göra med den här?
Du säger: "Hej."
Yuris!
Ja.
Hej.
Lucas.
Ja!
Förlåt för att jag sa att jag inte ville att du skulle komma…
…och att jag inte ville träffa dig.
Förlåt.
Varför ber du om ursäkt?
Jag…
Jag var ledsen när jag hörde att du inte ville träffa mig,
men jag tänkte att det måste vara vad du ville.
Så, jag försökte verkligen…
…men, jag kunde inte låta bli.
Jag gick till sjukhuset många gånger…
…och såg ditt ansikte genom fönstret.
Förlåt för att jag sa nåt så elakt.
Nej.
Jag är inte arg alls.
Yuris,
vi har alltid varit vänner, eller hur?
Vi fortsätter vara vänner för alltid.
Ja.
Bra.
Tack.
Den där hemska apparaten är användbar ibland.
Yuris!
Hon kunde inte skriva brevet.
Men han fick prata med Lucas på telefonen en sista gång
och säga vad han ville säga.
"Förlåt" och "tack".
Och de gav breven du skrev till hans föräldrar och hans bror.
"Mamma, dina pannkakor var så utsökta.
Om jag hade ätit mer grönsaker,
hade jag kunnat göra dig lyckligare."
"Pappa, det var roligt att fiska och campa.
Mamma och pappa, jag är så glad att jag föddes som er son.
Jag älskar er,
Yuris."
Det finns ett brev till hans lillebror med.
Till mig?
Ja.
"Sion,
förlåt för gångerna jag blev arg på dig eller var elak mot dig,
men jag var jätteglad
när du föddes.
Tack för att du gjorde mig till storebror.
Lev ett rikt liv i mitt ställe
och ta hand om mamma och pappa i mitt ställe.
Ha kul med dem
och låt dem skämma bort dig,
min älskade bror.
Från din storebror."
Tack, bror.
Jag är så glad!
Mamma och pappa, ni är också glada, va?
Ja.
Tack, Yuris.
De sa att Yuris var glad att du fick träffa personen
du håller kär.
Vi besöker honom igen imorgon.
Om inte han kommer ut, tänker jag slå ner hans dörr
och ge honom en bra smäll…
-Nej. -Va?
Om vi ska slå majoren, ska jag…
-Vio… -Jag skämtar bara.
Jag ska återvända till postföretaget
med morgondagens skepp.
Va?
Jag ska åka tillbaka och skriva brev.
Jag har mycket jobb kvar att göra.
Violet.
Majoren är vid liv och säker.
Jag trodde aldrig att jag skulle få träffa honom igen,
men jag kunde höra hans röst.
Jag är…
Det…
…räcker för mig.
Åhej!
Okej, prova den.
Där är den! Den kommer upp!
Fantastiskt.
Det här kommer att göra saker och ting mycket enklare.
Det är den gamla mannen och flickan från postföretaget!
Gammal man?
Hej. Vår lärare gjorde den där maskinen!
-Är inte den toppen? -Jo!
-Kolla, det är många! -Kan den ta mer?
Den är underbar!
Fantastiskt, jag vill prova den.
Den är fantastisk, eller hur?
Ja.
Kan du vara snälla och ge det här till din lärare?
Okej! Jag ser till att ge det till honom!
Hejdå!
Det är inte din börda att bära ensam.
Alla unga män från vår ö åkte
och många personer dog i det kriget.
Det är nog allas fel.
Vi trodde att våra liv skulle bli enklare
när vi hade vunnit kriget.
Vi hatade folket från Leidenschaftlich.
Men…
…det slutade med att vi alla blev sårade.
Alla.
Om du har plats att åka hem till, borde du åka.
Nej, jag ska stanna här.
För alltid.
Att ha dig här är till stor hjälp för oss alla.
Hej.
Fick du äntligen möjlighet att välja din egen väg på den här ön?
Det ser verkligen trevligt ut.
Bror.
Du har levt ett bekymmersfritt liv.
Ändå kom du inte till vår mors begravning.
De gillade dig, till skillnad från mig.
Jag är ledsen.
Violet har besökt vår mors grav i ditt ställe.
Hon besöker den fortfarande varje månad.
Jag tänkte be dig om ursäkt
om jag nånsin såg dig igen.
Men just nu
vill jag bara stoppa dig i en säck och dra dig för att träffa Violet.
Jag borde inte ha…
…tagit hand om henne på den tiden.
Så, vad ville du egentligen göra?
Jag ville att hon skulle kunna ha
mer kul när hon var ung.
Att kunna njuta av
vackra saker.
Att kunna låta sitt hjärta
inspireras av skönhet.
Jag ville ge henne det…
men…
Det är till dig. Läs det.
Käraste major Gilbert,
snälla, förlåt mig för att jag besökte dig plötsligt.
Det här är mitt sista brev till dig.
Skälet till att jag lever idag
och lärde mig älska andra
är tack vare dig.
Tack för att du accepterade mig.
Tack för att du läste för mig,
visade mig hur man läser och lärde mig en massa saker.
Tack.
Tack för att du köpte
broschen till mig.
För att du alltid
höll mig vid din sida.
Tack.
Från djupet av mitt hjärta…
Tack för att du gav mig
"jag älskar dig".
Att höra dig säga "jag älskar dig" har blivit som ett ledljus i mitt liv.
Eftersom jag har lärt mig vad "jag älskar dig" betyder,
ville jag säga att jag älskar dig.
Majoren,
tack.
Tack…
…för allt.
Alla har svårt att vara ärliga mot sig själva.
Jag för namnet Bougainvillea vidare.
Var fri.
Gå.
Violet!
Majoren.
Gilbert.
Majoren!
Violet!1200
Majoren.
Violet.
Jag är inte din herre eller din överordnade längre.
Jag sårade dig.
Jag är inte mannen du tror jag är.
Jag är ingen bra herre, eller en bra person.
Jag förtjänar inte dig.
Men…
…jag…
…älskar dig fortfarande.
Jag…
Jag vill att du ska stanna med mig.
Jag…
Majoren…
Jag…
Gråt inte.
Jag… Ser du? Jag kommer också börja gråta…
Jag vill torka bort dina tårar.
Snälla, lyft upp ditt ansikte.
Jag…
Majoren…
Jag älskar dig.
Jag har alltid velat göra så här.
Efter att ha avslutat allt sitt återstående arbete,
slutade hon jobba på postföretaget
och tog över posttjänsten i fyren på ön.
Postkontoret flyttade sen till huvudgatan.
Telefoner blev vanliga och dockornas arbete förlegat.
Men jag är säker på att hon skrev många brev
åt människorna som bodde här.
Annars…
Det här frimärket utfärdades av CH postföretags minnesfond.
Det säljs bara på den här ön.
Den här ön har rekordet för att vara platsen
där flest brev skickas per person per år.
För längesen fanns det ett jobb som utfördes av kvinnor kallade "dockor".
Det bodde en populär docka som alla älskade
på den här ön.
Hennes namn var…
…Violet Evergarden.
Hon skrev brev åt min mormor.
Om det är nåt jag inte kan säga i ord, kan jag kanske säga det i ett brev.
Jag vill berätta hur jag verkligen känner.
Personerna jag vill berätta
mina känslor för är bara här nu, i det här ögonblicket.
Pappa…
…mamma…
…tack.
"JAG ÄLSKAR DIG"
VIOLET EVERGARDEN
Undertexter: Josephine Roos Henriksson