Ai început o pâine nouă, când n-am terminat-o pe cea veche?
- Vreau pâine proaspătă. - Atunci, aruncăm pâinea veche.
Adio, bani! Domnul vrea pâine proaspătă.
Ce cauţi acasă? N-ar trebui să fii la biserică?
- N-ai o slujbă? - N-au avut nevoie de mine azi.
Dar şi ieri ai stat acasă. Se întâmplă ceva la serviciu, nu?
- E neobişnuit. - Nu. Ba da. Am fost concediat.
- Nu concediat. Pus pe liber. - Ce? De ce te-au concediat?
- Nu n-au concediat. M-au pus pe liber. - De ce te-au pus pe liber?
Fără motiv. Reduceri de personal.
Iar iei cocaină, nu-i aşa, Stephen? Să nu mă minţi!
- Mereu aduci vorba de asta! - Dumnezeule mare! Iar iei!
- Te întorci la dezintoxicare. - Nu! Nu mă mai întorc acolo.
Trebuia să văd semnele. Comportament ciudat...
Acum, ai fost concediat... Ai spus ceva urât despre coafura mea...
Doamne, iar cu tunsoarea aia! Ne-am certat deja din cauza asta.
Îmi pare rău că nu-mi place tunsoarea. Arată aiurea! Treci peste asta.
E potrivită pentru vârsta mea. Nu ca tine, care vrei să pari tânăr...
Pari bătrân şi disperat.
Te crezi cine ştie ce star rock, care ia cocaină. Patetic!
Du-te naibii!
Îţi înjuri nevasta printre dinţi... Jalnic!
Un narcoman şomer, care-i toată ziua prost-dispus...
Nu e-n stare să-şi întreţină copiii, dar nu-i bai, că el are blugi rupţi
şi-ascultă toată ziua Kings From Leon, ca un adolescent bătut în cap!
Vrei să mă enervezi? Bine...
Îţi zic clar, ca să m-auzi. Du-te naibii!
- Tati! - N-am nimic. N-am păţit nimic.
Băga-mi-aş!
FAMILIA GEMSTONE Episodul 2, seria a III-a
Te-am prins!
Gideon, de unde ai deprins acest obicei prost? Sper că nu de-acasă.
Nu. Ai scăpat, mami. L-am deprins de pe platoul de filmare.
Îmi pare rău că te-ai accidentat,
dar mă bucur că nu-ţi mai petreci timpul în compania acelor oameni.
Lasă-te de fumat şi renunţă şi la sarcasm.
- Auzi, să-mi zică "mami". Nu, domnule. - Iartă-mă. Nu ştiu de ce-am zis-o.
Prietene, vrem să te rugăm un lucru. Trebuie să începi să faci şi tu ceva,
mai ales că stai toată ziua acum, că nu mai faci filme.
- Tată, nu vreau să predic. - Nu-ţi cer asta.
Vreau să fii şoferul tatei.
M-am săturat să te văd toată ziua acasă, cu faţa lungă,
de parcă te-ai fi născut pe 4 Iulie.
Stau acasă pentru că m-am accidentat.
Şi sunt supărat. Nu mai pot să merg cu motocicleta, să fac arte marţiale...
- Poate n-o să mai fac cascadorii! - N-o să mai faci cascadorii...
- N-o să mai faci cascadorii? - Nu vrem să te subapreciem.
Dar poate că de asta ai nevoie. Să ieşi în lume!
Îl duci pe bunicul la farmacie, să-şi facă control la prostată.
- O să-ţi mai abată şi ţie gândurile... - Cât de des face controlul la prostată?
- Des. - De multe ori. Se măreşte.
Vrei, nu vrei, o s-o faci, aşa că nu face gură.
- Prieteni, ziua, noaptea, iubiţi... - Închide-l.
Sperând că nimeni nu află unde se duc...
Nu mă mai ţine de mână şi închide-l naibii!
Nu te preface că nu-ţi place să auzi piesa noastră.
Taci! Asta nu-i piesa noastră. Nu avem nicio piesă a noastră.
- Ce-ai păţit la faţă? - A avut grijă nevastă-mea.
- Fir-ar! Ce s-a întâmplat? - I-am spus c-am fost concediat.
Dar n-am putut să-i spun de ce. Crede că iar iau cocaină.
Asta e o veste bună!
Îmi cere să mă duc iar la dezintoxicare. E ca naiba!
Alo, Stephen! Întoarce-te cu picioarele pe pământ şi calmează-te!
Crezi că nu m-am gândit la asta? M-am gândit.
De-asta sunt pregătită să-ţi dau zece mii de dolari.
Bancnote de 20. M-am gândit c-o să te opreşti să-ţi iei ceva de la benzinărie.
- Îmi dai banii ca să dispar? - Cam aşa ceva.
Nu renunţ cu una, cu două şi nu-l las pe celălalt să câştige.
- Care celălalt? - Soţul tău.
- O să lupt pentru tine. - Nu vorbeşti ca unul tatuat.
Stephen, ai nevastă, ai copii!
Noi nici n-am fost la baie unul în faţa celuilalt!
- Dar îmi doresc asta. - Nu.
Mi-aş părăsi familia imediat, dacă aş putea să fiu cu tine. I-aş omorî.
Te cred.
Ştiu de mult că-i înnebunesc pe bărbaţi cu puterea păsăricii mele
sau numai cu simpla promisiune de-a o avea.
Dar porcăriile astea, care distrug căsnicii, nu-s de mine, frate.
Noi doi? Nu vreau să te mai văd.
Judy, stai! Nu face asta.
Gideon, păstrează viteza asta.
Tatei nu-i place viteza mare. Se pricepe. Nu-i aşa, tata?
- Da. Mulţumesc, Gideon. - Mă bucur să te ajut, bunicule.
De ce conduce ăla accidentat? Nici nu-şi poate întoarce capul!
Mai bine îl ajuţi, în loc să fii nesimţit.
- E liber. - Merge?
Da. Merge. Dă semnal.
Nici nu ştiu de ce-am venit până aici. Nu ne place familia Montgomery.
Dar venim să vedem cum o duc duşmanii noştri de moarte.
Mamei nu i-ar plăcea. Ar zice să-i dăm naibii pe ciudaţii ăştia.
Mama voastră n-ar spune aşa ceva despre verii voştri.
Mereu mi s-a părut că sunt cam proşti şi ciudaţi.
De-asta mă mir că nu te-ai culcat cu ei.
Pe bune, Judy? Vrei să vorbim despre patenerii de sex?
De ce nu te-ntorci în turneu, atunci? Poate te mai pupi cu cineva.
- Opreşte-te! - Mai lucrezi la o piesă de dragoste.
- Despre ce vorbiţi? - Nu e nimic, tata. Termină!
- Gideon, fă stânga aici. - Da.
Vă aşteaptă la cantină. Ţineţi-o pe stânga.
Nu vă abateţi de la drum.
Văd că-s păziţi de nişte profani graşi, înarmaţi până-n dinţi.
- Ce-i locul ăsta, tata? - Asta-i o adevărată miliţie.
Oamenii aceştia sunt aşa-numiţii "prepper". Cred că vine sfârşitul lumii.
Vor să fie siguri că nu rămân fără hârtie igienică.
Daţi-i drumul! Mişcaţi-vă!
- Gideon, ce faci? - Sincer, habar n-am.
- Merg cu voi sau stau în maşină? - Eşti şoferul. Tu ce crezi?
- Corect. Deci stau în maşină. - Bingo! Stai în maşină.
Tata, să ai grijă să facă tot ce trebuie să facă un şofer.
Să nu-l menajezi, doar pentru că ţi-e rudă.
Se descurcă, Jesse.
Bine.
Unchiule... Veri... Bun venit!
- Ce faci aici, unchiule? - Mama voastră e îngrijorată.
Vrea să fie sigură că nu daţi de bucluc.
Mama habar n-are de nimic. De mult nu mai ştie pe ce lume e.
Nu pot să te contrazic, dar s-ar putea să aibă dreptate, dacă mă uit în jur.
Cine sunt bărbaţii aceştia, cu care staţi?
Sunt Fraţii Focurilor de Mâine.
- E o adevărată miliţie. - N-a fost o idee bună să venim.
N-am chef de-un incident ca la Ruby Ridge în văgăuna asta!
Dacă dă buzna FBI-ul, ne-o furăm stând aici. Nu, mersi.
- Ce puneţi la cale? - Vine războiul.
Domnul ne-a ales fiecăruia misiunea.
Eu ştiu ce am de făcut. Voi ştiţi cum intenţionează să vă folosească?
- Da. Vrea să cânt. - Eu să predic.
Eu să mă ocup de tineri.
Cin' să fie, dacă nu celebra familie Gemstone!
- Bună, Peter. - Eli...
- Şi micul Karl... - Bună, unchiule Eli.
Adică... Bună ziua, domnule. Veri...
Ai venit cu toată familia. Cu ce ocazie?
Bănuiesc că iubita şi iertătoarea mea soţie n-are legătură cu vizita.
M-a rugat să verific ce fac băieţii, să văd dacă sunteţi toţi bine.
Aş zice că suntem bine.
- Eşti bine, Karl? - Da.
Poftim! Ai auzit!
Vrem să recuperăm timpul pierdut acum, că tata a ieşit din închisoare.
Nu vreau să fiu nepoliticos, dar trebuie să ne strângem pentru slujbă.
Slujbă? Faceţi biserică? Ce-ar fi să ne rugăm cu voi?
- Noi asta facem. - Am o predică bună, pe ţeavă.
Îi mai bine-dispun un pic pe băieţii ăştia cu feţe triste.
Poate cântă şi Judy ceva. Ştie nişte cântecele.
Cu mare plăcere. Dar Karl va trebuie să se ocupe de paza mea.
Băieţii ăştia mai au un pic şi sar pe mine.
Şi, dacă aveţi şi copilaşi, pot să le fac o prezentare despre forţa fizică.
- Fac legătura şi cu Iisus. - Cât de siguri sunteţi pe voi!
Noi facem lucrurile altfel.
Ochii la mine!
Băieţi, aceasta este celebra familie Gemstone.
Eli are o parohie impresionantă. E mare cât un castel.
A avut o soţie frumoasă, cu o voce de înger.
- Aşa e. - Îi plăcea să-şi împărtăşească harul.
Ar fi cântat la orice colţ de stradă, dac-ar fi putut. Gratis.
Dar Eli a vrut să-l vândă.
Oamenii aceştia n-au venit aici ca să vă ofere un dar.
Au venit să vă vândă ceva. Ştiu, pentru că şi eu am cumpărat odată.
Nu sunt oamenii Lui Dumnezeu.
Ei fac divertisment. Sunt nişte actori, nişte şarlatani.
Când va veni sfârşitul, credeţi
că aceşti făţarnici vor fi chemaţi în Împărăţia Cerurilor?
Nu, domnule! Nu!
Şi-atunci, căraţi-vă de-aici!
Nu-mi vine să cred că suntem rude cu ei! Nici că puteam fi mai diferiţi.
Mie-mi spui? Sunt nebuni.
Îndoctrinaţi. Le plac armele... Locuiesc împreună, în tabăra aia...
Sincer să fiu, mi-e ruşine că suntem rude cu ei.
Şi mie. Mi-e jenă. Asta e culoarea pe care o vrem?
Judy a ales-o.
Dacă ea tot nu-i aici, poate alegem altceva?
Percy, dacă aici va fi biroul executiv,
aş vrea ca scaunul meu să fie pe o platformă,
ca să fiu mai înalt decât cei din jur.
Jesse, ce idee bună! Dar şi scaunul meu să fie aşa.
Percy, poţi să faci în aşa fel încât scaunele noastre să fie mai înalte?
Vrem ca, atunci când oamenii vin să ne cunoască,
să se simtă mai puţin importanţi.
- Notezi? - Da.
Jesse şi Kelvin... Iertaţi-mă că vă deranjez. Reamenajaţi?
Da, Martin. Chestii importante, de lideri ai bisericii...
Martin, penisul tău e la 6,94 m de mine.
- Bine... - Martin, ce-ţi trebuie?
Ne-au căutat preoţii din bisericile noastre.
Preoţii?
- Percy, dispari de-aici! Pleacă! - Pa, Percy.
Mulţumesc.
- Care preoţi? - Toţi.
Vor să se întâlnească cu voi trei.
Bine... Asta nu e anormal, nu?
Vor să se asigure că biserica noastră merge în direcţia bună.
Iar noi ar trebui să-i convingem?
Ca lideri ai bisericii, da, acestea ar fi aşteptările.
- Tare... - Super! Foarte bine. Cu siguranţă.
- Tare. - Da, e tare. Dar e şi-o veste proastă.
- Ce faci, tata? A muşcat ceva? - Tata vrea să se relaxeze.
Încerc, dar mă tot deranjează oamenii.
Înţelegem că vrei să te relaxezi, să prinzi peşte...
Nu-ţi cerem să faci nimic în plus, să vii să ne ţii de mână.
Doar că preoţii din bisericile noastre vor să ne întâlnim.
- Ce mai e? - Martin zice că sunt nemulţumiţi.
Se pare că le plăcea mai mult când conduceai tu biserica.
Tata, poate vorbeşti tu cu ei.
- Eu ar trebui să fiu la pensie. - Înţelegem asta.
Sper că ştii că ne străduim să n-o dăm în bară.
Adevărul e că nu ştiu în ce măsură pot ajuta.
Lumea e mai cinică decât atunci când am înfiinţat biserica.
Oamenii sunt pregătiţi să urască. Sunt încântaţi chiar!
Important e să rezolvaţi împreună problema asta.
- Eu n-o să fiu mereu pe-aici. - Dar acum eşti în viaţă!
Încă nu-ţi curg balele şi nu faci pe tine.
Haide, tata... Te rog... Te rog eu frumos de tot...
Doamne sfinte!
Dumnezeule! Ce...
L-au împuşcat!
- Ce naiba s-a întâmplat? - E un raid! Duceţi-vă la casa...
- Fugi! - Frate... Ce-a zis?
- Să mergem la casa sigură. - La casa sigură?
A fost frumos. Nici nu mai ştiu de când n-am mai fost la film.
Mi-a plăcut c-am luat floricele. Le-am aruncat în capul oamenilor, cum făceam.
Mi s-a părut că nu ne-am înţeles bine în ultimul timp, dar acum ne-am revenit.
Crezi că nu ne-am înţeles bine?
Nu. Vreau să zic că, în anumite momente ale relaţiei,
nu ne-am înţeles prea bine, dar acum totul e în regulă.
- Când nu ne-am înţeles bine? - Doamne, BJ...
Când am fost în turneu, te sunam, dar tu nu-mi răspundeai
pentru că erai mereu la centru, pupându-i pe toţi în fund.
Dulceaţă, cât ai fost în turneu, am fost pe alt fus orar şi-a fost greu.
Şi nu pup pe nimeni în fund la centru.
Ajut într-un moment greu
şi, pe parcurs, devin şi eu mai bun.
Ce naiba, BJ! Nu vreau să arunc vina.
Zic numai că luaserăm o pauză, dar mă bucur că acum stăm împreună.
Cât ai fost tu în turneu, iar eu am ajutat la biserică
nu înseamnă că am luat o pauză.
Doamne... Lasă semantica! Te rog, nu face caz din cauza unor cuvinte.
N-am formulat cum trebuie. Nu-i mare brânză.
Ai spus-o de parcă am fi trecut printr-o perioadă dificilă.
N-am spus asta. Tu vorbeşti despre perioade dificile.
N-am spus decât că am fost plecată şi că m-am întors.
Am pomenit două locuri, atâta tot. Restul e în închipuirea ta.
- Nu fi rea cu mine, Judy. - Tu eşti rău cu tine, că eşti nebun.
Am glumit, frumosule! Hai, omule! Nu mai fi posomorât.
- Te iubesc. Ştii doar. Haide! - Bine.
- Bine? - Iartă-mă.
Tata a scăpat?
- Am scăpat. - Văd. Alţii n-au reuşit.
- De ce-a venit FBI-ul, tata? - Nu ştiu.
Am stat de vorbă şi ne-am gândit că poate ne spuneţi voi.
De ce spui asta? Noi n-am avut nicio legătură!
Da, dar voi aţi invitat aici familia Gemstone.
Nu noi! Mama i-a trimis.
De unde-ar fi ştiut unde sunteţi, dacă n-aţi fi vorbit cu ea?
- Ce-am discutat noi? - Că e mincinoasă. Că nu-i de încredere.
Exact. Şi m-aţi ascultat?
Am întrebat dacă m-aţi ascultat şi n-aţi vorbit cu ea.
Dacă mai ignoraţi o dată ce spun...
Bine... Încercăm altfel. Jacob, vino-ncoace!
- De ce? - C-aşa zic eu, Jacob!
- Nu te uita la mine! Prindeţi-l! - Lăsaţi-mă!
Încercăm şi altfel.
Dacă mă minţiţi, Jacob rămâne fără vârful urechii.
Ce?! Stai!
Voi aţi spus FBI-ului unde suntem?
- Nu, tata. Pe cuvânt că nu! - Tata, nu minţim! Te rog...
Da... Nu vă cred.
- Poftim! Aţi văzut? - La naiba!
Vedeţi? E vina voastră! Din cauza voastră s-a întâmplat. Mai am una.
- Nu! - Taci! Vă întreb din nou.
Să nu mă minţiţi, băieţi. Jacob, îmi pare rău.
- Nu! Nu e nevoie să faci asta! - Stop! Nu!
Eşti mai prost decât credeam, dacă mă înfrunţi aşa!
Nu accept lipsa de respect! Dă-mi drumul! Băga-mi-aş! Doare!
Prindeţi-l!
Veniţi înapoi în clipa asta! Înapoi!
Nu staţi aşa! Prindeţi-i!
Bună, bunicule. Mergem?
Nu vreau să merg la curse. Nu suntem într-un film de acţiune.
Nu, domnule. Sigur că nu. Fără filme de acţiune azi.
Dumnezeule mare... Ai fumat? Miroase a fum de ţigară.
Dacă am fumat? Nu!
Sincer, singura explicaţie care-mi vine în minte
e că am purtat hainele astea la magazin şi altă persoană a...
Nu-i nevoie să mă minţi. Simt mirosul. Şi bunica ta fuma.
- Dă drumul la aerul condiţionat. - Iartă-mă, bunicule.
- Liber. - Liber? Mulţumesc.
Ai avut o zi bună până acum?
Vreau să-mi adun gândurile înainte de întâlnirea cu preoţii.
Normal.
Poftim? Unde sunteţi?
Tata nici n-a venit.
N-a întârziat niciodată la o întâlnire ca asta, când era liderul bisericii.
- Face asta dinadins. - Mai sunt cinci minute.
- Practic, n-a întârziat. - Ba da.
Ţine motorul pornit.
Intră, Eli. Repede!
- Doamne... Ce s-a întâmplat? - A venit FBI-ul.
Tata crede că voi sunteţi responsabili. A dat vina pe noi. Şi-a pierdut minţile.
Peter e periculos, Eli. Şi-a trimis deja matahalele să mă ia la întrebări.
M-au urmărit până aici. Au parcat în faţă.
E totul în regulă?
Băiete, nişte "prieteni" au parcat la câteva locuri de tine.
Pleacă din parcare şi treci de ei.
Întoarce şi intră pe aleea din spatele motelului.
Am înţeles.
Dacă voi n-aveţi de gând să vorbiţi, putem să luăm noi cuvântul?
Tata nu vine. Începem. Suntem pe cont propriu.
- Jesse, ce faci? - Hai să le-o tragem pastorilor!
Ce faceţi? Mă bucur să vă văd, fraţi şi surori întru credinţă.
Vă mulţumesc că aţi venit.
Înţelegem că unii dintre voi îşi fac griji din cauza schimbării conducerii.
Vrem să vă asigurăm că nu v-o luăm în nume de rău.
Nu ne simţim insultaţi. Nu ne vine să vă luăm la bătaie.
Vrem doar să ştiţi
că suntem la fel de capabili ca părinţii noştri să conducem biserica.
Şi, întrucât aţi avut încredere în părinţii noştri,
acum e momentul să aveţi încredere şi în copiii lor.
Înainte, era o bucurie să faci parte din biserica Gemstone. Eram ca o familie.
Acum, bucuria aceea a dispărut.
Trebuie să le oferiţi oamenilor de-aici ceva în care să creadă.
Fiţi o sursă de inspiraţie! Arătaţi-ne că sunteţi încrezători în ce urmează.
Bine... Simplu. Floare la ureche.
- Judy... - Eu urmez? Bine...
Sunt pregătită să fiu o sursă de inspiraţie pentru voi,
dar o să dau dovadă de generozitate şi-o să-i dau cuvântul lui Kelvin.
- Eu trebuie să fiu sursă de inspiraţie? - Fă-o, dă-o naibii!
Vreţi o sursă de inspiraţie? Fiţi atenţi aici!
Ca biserica să aibă succes, nu e suficientă doar contribuţia noastră.
E nevoie de contribuţia tuturor de-aici. Noi, cei trei, şi voi!
Ce-i asta? Am găsit cumva un nou motto pentru biserica noastră?
Noi, cei trei, şi voi! Haide! Noi, cei trei, şi voi!
- Alăturaţi-vă! Haide! - Noi, cei trei, şi voi!
- Să v-aud! - Noi, cei trei, şi voi! Haide!
- Asta-i ce ne oferiţi? - Ce-ai spus?
Jumătate din biserică se gândeşte să plece,
iar voi vreţi să batem din palme şi să zicem rime?
Ne faceţi să părem o adunătură de proşti.
Freza şi mustaţa te fac să pari un prost, prietene.
- Serios! - Prea bine.
După 22 de ani în slujba acestei biserici, Dumnezeu îmi spune să plec.
Mie-mi zice Dumnezeu că eşti o jigodie mică!
Treci la locul tău în clipa asta!
- Jesse, nu le vorbi urât! - Nu! Lasă-l să plece.
- Oricum sunt de rahat! - Judy! Nu! Haide...
Vă rog... Veniţi înapoi! Vă rog să vă întoarceţi!
Nu! Liniştiţi-vă cu toţii! Liniştiţi-vă!
Zi-le lor asta, Martin. E jenant ce se întâmplă.
Dacă mai trăia mama lor,
ar fi fost îngrozită de ce se întâmplă acum cu biserica.
Taci naibii şi nu mai vorbi de mama, dobitocule!
Asta vrei? Bine...
- Eu eram de partea ta! - Ducă-se!
Terminaţi!
Haide!
Staţi!
- Duceţi-vă dracului! - Noi, cei trei, şi voi!
- La naiba! Aruncă peste tot! - Ia de-aici, Linda!
Duceţi-vă dracului! Căraţi-vă!
Luaţi de-aici! Duceţi-vă dracului!
Hai, băieţi! Mai repede!
Haide!
Calc-o, Gideon!
Doamne... Ne-au văzut.
- Bunicule, am nevoie de tine. - S-a făcut.
Doamne sfinte!
E liber pe dreapta.
Ţineţi-vă bine!
Vin cu viteză!
Fir-ar să fie! Nenorocitul!
M-am scăpat pe mine.
Acum sunt doi.
- E liber pe câmpul din dreapta? - Liber!
Sunt tot pe urmele noastre!
Dreapta!
Stânga!
Dacă ştii vreo mişcare inteligentă...
Eşti un şofer dat naibii, Gideon. Nimeni n-ar fi fost în stare de asta.
Poţi să-ţi continui serviciul.
Aţi urmărit serialul FAMILIA GEMSTONE
Sfârşitul episodului 2, seria a III-a