Načínáš novej chleba a nedojedl jsi starej?
- Chci čerstvej. - Tak ten starej vyhoď.
Papa, peníze. Pan Vybíravej chce čerstvej.
Co vůbec děláš doma? Neměl jsi jít do kostela?
- Ty nemáš žádnou práci? -Řekli, že tam dneska nemusím.
Ale včera jsi byl taky doma. V práci se něco děje?
- Je to zvláštní. - Ne.
Ano. Vyhodili mě.
- Tedy nevyhodili. Pustili mě. - Cože? Proč tě vyhodili?
- Nevyhodili. Pustili mě. - A proč tě pustili?
Jenom tak. Šetří.
Nebereš zase kokain, Stephene? Nelži mi.
Vždycky si najdeš důvod, proč s tím začít.
Bože! Takže jo!
- Půjdeš znova na léčení! - Ne! Tam už se nevrátím.
Mohlo mě to napadnout. To divný chování.
Vyrazili tě z církve.
A říkal jsi ty ošklivý věci o mých vlasech.
Proboha, už zase vlasy. Zase se hádáme kvůli vlasům?
Promiň, že se mi tvůj účes nelíbí. Vypadá fakt debilně. Tak to uznej!
Můj účes odpovídá věku. Na rozdíl pod tebe.
S tím melírem chceš vypadat jako mladej.
A vypadáš starej a zoufalej.
Připadáš si jako rocková hvězda, co šňupe koks. Ubohý.
Jdi do prdele.
Mumlat, aby manželka šla do prdele? Trapný.
Nezaměstnanej, zkoksovanej sráč, co pořád jen nadává.
Ani neuživí děti. Ale dobrý! Pořád nosí děravý džíny
a celej den si pouští Kings from Leon jako nějakej debilní puberťák.
Chceš mě vytočit? Tak dobře.
Tak ti to řeknu tak, abys to pochopila.
Jdi do prdele! Jdi do prdele!
- Tati! - Dobrý. To je dobrý.
A kurva!
VE JMÉNU NAŠEHO PÁNA III. 2. díl
Ča ča ča, a máme tě.
Gideone, kdy jsi začal s tím ohavným zlozvykem?
V tomhle domě ne, prosím.
Ty za to nemůžeš, mami. Chytil jsem to na place.
Netěší mě, že ses zranil,
ale je dobře, že se už s těmi lidmi netaháš.
Přestaneš kouřit.
A můžeš s tím vzít i ten svůj sarkasmus.
- A říkat mi "mami"? Tak to ne. - Promiň, nevím, proč jsem to řekl.
Kamaráde, něco od tebe chceme. Přiložíš ruku k dílu,
zvlášť když pořád sedíš na zadku a už neděláš filmy.
- Tati, já nechci kázat. - Nechci po tobě, abys kázal.
Vezmeš to po řidiči mýho táty.
Už mě nebaví dívat se, jak se tu jen poflakuješ
a tváříš se, jako kdyby ses narodil 4. července.
Posedávám, protože jsem se vážně zranil.
A poflakuju se. Nemůžu nic dělat.
Nemůžu jezdit na motorce, dělat bojový umění.
Už nikdy nebudu kaskadér.
Už nikdy nebudeš kaskadér.
- Už nikdy nebudeš kaskadér? - Nechceme tě shazovat.
Ale možná to potřebuješ. Vydej se do světa.
Voz svýho dědu pro léky, na kontrolu prostaty.
- Třeba přestaneš myslet na blbosti. - Jak často na prostatu chodí?
-Často. - Hodně často. A pořád víc.
Budeš to dělat a nebudeš kvůli tomu brblat.
- Ve dne přátelé, v noci milenci. - Vypni to.
Nikdo se snad nedozví, kam odešli...
Nechytej mě za ruku a vypni to, kurva!
Netvař se, že nechceš slyšet naši písničku.
Nech toho. Není to naše písnička. Žádnou nemáme.
- Co máš na obličeji? - Takhle mě vybarvila manželka.
- Pane jo. Co se stalo? -Řekl jsem jí, že jste mě vyhodili.
Ale nemohl jsem říct proč. Myslí si, že zase šňupu koks.
Tak to je dobře.
Chce, abych se šel zase léčit. Je to úplně na hovno!
Země volá Stephena. Vrať se z vesmíru a uklidni se.
Myslíš, že jsem o tom nepřemýšlela? Přemýšlela.
A proto jsem ochotná dát ti 10 000 dolarů.
Většinou v menších bankovkách.
Třeba by sis chtěl koupit bistro na pumpě.
- Peníze, abych šel do hajzlu? - Trochu možná.
Tak snadno to nevzdám, aby ten druhej vyhrál.
- Jakej druhej? - Tvůj manžel.
- Chci o tebe bojovat. - Teď nemluvíš jako potetovanej.
Stephene, máš manželku. Máš děti.
Vždyť jsme ještě ani jeden před druhým nesrali.
- Ale já chci. - To ne.
Kdybych tě mohl mít, rodinu opustím okamžitě.
Klidně bych je zabil.
Já ti to věřím, ano?
Už dlouho vím, že muže dokážu zbláznit jen silou frndy.
Nebo dokonce jen příslibem frndy.
Ale zničit manželství, rozvrátit rodinu,
tak to neudělám, hochu.
Já a ty? Tak to už opravdu nechci.
Judy. Počkej.
Nedělej to.
Tak, Gideone, udržuj tuhle rychlost.
Táta nerad jezdí moc rychle. Jede dobře, že jo, tati?
- Fajn. Děkuju, Gideone. - Rád ti pomůžu, dědo.
Proč řídí, když je zraněnej? Nemůže ani otočit hlavu.
Třeba mu to pomůže, místo aby se choval jako vocas.
- Můžeš. - Dobrý?
Jo, dobrý. Dej blinkr.
Nevím, proč se sem táhneme.
Montgomeryovy nesnášíme.
Zjistíme, jak se mají naši zapřisáhlí nepřátelé.
Mámě by se to nelíbilo.
Řekla by: "Serte na ty incestní pošuky."
Něco takovýho by o příbuzných máma nikdy neřekla.
Vždycky mi připadali trochu blbí a divní.
Proto se divím, že je nepiglujete.
- Jo, Judy? - Chceš mluvit o piglování?
Proč zase nejsi na turné?
- Nějakou líbačku. - Nech toho.
Nepracuješ na nový písni o lásce.
- O čem to mluvíte? - O ničem, tati. To nic. Přestaň!
- Gideone, tady doleva. - Jo.
Čekají na vás tamhle v jídelně. Držte se vlevo.
Nevyjíždějte z cesty.
Hlídá jim to tady nějaká uhozená milice.
- Co to tu sakra je, tati? - Opravdu, základna nějaký milice.
Oni jsou pořád připravení. Věří, že se blíží konec.
A chtějí mít jistotu, že jim nedojde toaletní papír.
Dělejte! Pohyb, pohyb!
- Gideone, co děláš? - Vůbec nevím, co mám dělat.
- Mám jít s vámi, nebo zůstat v autě? - Jsi jeho řidič. Tak co myslíš?
- Aha. Takže mám zůstat u auta. - Správně. Zůstaň u auta.
Tati, postarej se, aby dělal, co má řidič dělat.
Nijak mu neulevuj, jen proto, že je z rodiny.
To je dobrý, Jesse.
Tak jo.
Strejdo. Bratranci. Vítám vás.
- Co tady děláš, strejdo? - Máma má o tebe obavy.
Chce mít jistotu, že se nedostanete do maléru.
Máma ví úplný hovno. A je to už dlouho.
O to se hádat nechci,
ale když to tu vidím, možná k tomu má důvod.
- Co je to za lidi, co tady jsou? - Jsou to Bratři ohňů zítřka.
- Je to milice. - Byl to blbej nápad sem jezdit.
Nechci ti připomínat ten průser v Ruby Ridge.
Co když se teď přihrnou federálové
a dopadne to jako ve Waco? To nechci.
- Na co se chystáte? - Bude válka.
Pán určil, jak každého z nás využije.
Znám svůj úkol. Vy víte, jak vás chce využít?
- Jo. Ke zpívání. - Jo. Ke kázání.
- Pro skupinu mládeže, možná. - Vida, vida, vida!
Není to ta proslavená rodina Gemstoneových?
- Ahoj, Petere. - Eli...
- A mladej Karl. - Ahoj, strejdo.
Vlastně... dobrý odpoledne, pane. Bratranci...
Je tady celá rodina? Za co vděčíme tomu potěšení?
Nemá s návštěvou, doufám, něco společnýho
moje rozkošná, shovívavá manželka?
Třeba chtěla, ať mrknu na kluky, jak se vám vede.
Řekl bych, že se nám vede dobře.
- Vede se ti dobře, Karle? - Ano, prosím.
Tak vidíš. A už to víš.
Chceme si to vynahradit, když je tu táta zase s námi.
Nechci být neslušný,
ale chystáme se k odpolední pobožnosti.
Pobožnost? Chodíte do kostela?
Co když se pomodlíme s vámi?
- Je to naše práce. - Mám hezký komorní kázání.
Trochu to spraví náladu těm zakyslým klukům.
Judy může přihodit písničku. Něco vám zazpívá.
Moc ráda. Karl se mi postará o ochrannej oddíl.
Ti kluci se tváří, jako kdyby mě chtěli sežrat.
Jestli tu máte mladý,
můžu jim udělat přednášku o odvaze a síle.
- Spojit je s Ježíšem. - Máte velkou sebejistotu.
My to tu děláme trochu jinak.
Dívejte se sem!
Takže... Toto je ta slavná rodina Gemstoneových.
Eli má velkolepej kostel. Velikej jako hrad.
Měl ženu, krásnou ženu, měla andělskej hlas.
- Jo, to měla. - A ráda se o ten dar dělila.
Dělila by se o něj i na ulici, kdyby mohla.
Rozdávala by se.
Ale tady Eli to radši prodával.
Tihle lidé, ti vám sem nepřišli nabídnout dar.
Oni vám chtějí něco prodat. Já to vím, jednou jsem si to koupil!
Tohle nejsou lidé Boží!
Jsou to baviči! Herci! Šarlatáni!
A my máme věřit, že až přijde konec,
budou ti podvodníci povoláni do království nebeského?
Tak to ne. To ne.
Takže vypadněte!
My jsme s těma klukama příbuzní? Vždyť jsou úplně jiní.
Mně to povídej. Jsou to šílenci.
Děsně nábožní. Milujou zbraně.
A žijou spolu za plotem.
Řeknu ti, že se úplně stydím, že jsou to příbuzní.
Já taky. Děsně se stydím. Použijeme tuhle barvu?
Vybrala ji Judy.
No, když tady není, asi ji vetujeme.
Percy, jestli to je do zasedací síně správní rady,
asi bych měl mít židli na nějakým stupínku,
abych seděl trochu výš než ostatní.
Jesse, to je dobrej nápad. Ale moje židle taky.
Tak jo. Percy, můžeš nám udělat vyšší židle než ostatním?
Nám jde totiž o to, aby když se sejdeme,
si lidi připadali menší.
- Píšeš si to? - Ano, hoši.
Jesse a Kelvin. Nerad ruším. Předěláváte to tady?
Ano, Martine. Velmi důležitá záležitost vedení.
Martine, tvůj penis je teď ode mě 22,82 stopy.
- Aha... - Co chceš, Martine?
Ozvali se duchovní církve.
Duchovní?
- Percy, jdi do prdele, jo? Běž. - Papa, Percy.
Díky.
- Kteří duchovní? - Všichni.
Chtějí se s vámi třemi sejít.
Aha. Ale to je snad normální, ne?
Chtějí se ujistit, že církev je vedena správným směrem.
A my je o tom máme přesvědčit?
Jako předáci církve? Ano, očekává se to.
- Nechutný. Nechutný. - Tak jo. Dobře. V klidu.
- Nechutný. - Ano, nechutný.
A taky špatná zpráva.
- Co je, tati? Chytil jsi něco? - Táta hezky relaxuje.
Chci relaxovat, ale někdo mě pořád otravuje.
My chápeme, že se chceš uvolnit, chytat ryby.
Nechceme po tobě žádnou práci a nějakou pomoc.
Jenom že duchovní církve se s námi chtějí sejít.
- Co zas? - Podle Martina jim něco vadí.
Asi se jim víc líbilo, když jsi církev vedl ty.
Tati, možná bys jim mohl něco říct.
- Já jsem přece v penzi. - Ale jo, to my víme.
A snad víš, že se snažíme, abychom to všechno nezničili.
Popravdě nějak nevím, jak bych s tím mohl pomoct.
Svět je mnohem cyničtější, než když jsme začínali.
Lidi rádi nenávidí. Dokonce je to vzrušuje.
Ale důležitý je, abyste to vyřešili společně.
- Já tady nebudu pořád. - Ale teď jsi živej.
Ještě ani neslintáš.
Ani ti neutíkají chcanky, když nechceš.
No tak, tati. Prosím, prosím, smutně koukám.
Do hajzlu!
Proboha! Co to...
Střelili ho! Oni ho střelili!
- Co se to sakra děje? - Přepadli nás. Schovejte se.
- Běž, běž! - Proboha? Co říkali?
- Jděte do úkrytu!! - Do krytu?
Bylo to bezva. Ani nevím, kdy jsme byli naposledy v kině.
Popkorn byl dobrej.
Házet ho po lidech jako jsme to dělali.
Měla jsem poslední dobou pocit, že si nerozumíme.
Ale už se to srovnalo.
Ty myslíš, že jsme si nerozuměli?
Ne. Jen říkám, že v různých fázích našeho vztahu
jsme si nerozuměli. Ale už je to dobrý.
- Kdy jsme si nerozuměli? - Bože, B.J.
Když jsem byla na turné, volala jsem ti a tak,
ale tys to skoro nezvedal,
protože jsi v Centru spásy pořád líbal zadky.
Pusinko, když jsi byla na turné,
těžko jsem se vyznal v časových pásmech.
A v Centru spásy zadky nelíbám.
Pomáhám v době, kdy to potřebujeme.
A pořád víc a víc mě to dopuje.
Do prdele, B.J. Nechci se hádat, kdo za to může.
Jen říkám, že jsme měli pauzu, a teď je hezký být zase spolu.
Když jsi na turné a já pomáhám v kostele,
to přece není pauza ve vztahu.
Proboha. Sémantická policie?
Nezačínej se hned hádat kvůli slovíčkům.
Řekla jsem to divně. O nic nejde.
Řeklas to tak, jako kdyby nám to nějak haprovalo.
To jsem neřekla. Ty pořád mluvíš o tom, že to hapruje.
Řekla jsem jen, že jsem byla pryč, a zase jsem zpátky.
Mluvila jsem o dvou místech. Víc nic.
To ostatní je tvoje ujetý myšlení.
Nemanipuluj se mnou, Judy.
Manipuluješ se sebou sám. Jsi blázen.
Tomu se říká vtip, frajere. No tak, uvolni se.
- Miluju tě. To víš. Tak pojď. - Tak jo.
- Tak jo? - Promiň.
Táta to zvládnul?
- Zvládli jsme to. - To vidím. Hodně kluků ne.
- Proč přišli federálové, tati? - Nevím.
Mysleli jsme si, že nám to řeknete vy dva.
Proč se takhle ptáš? My s tím nemáme nic společnýho.
Jo, ale pozvali jste na návštěvu Gemstoneovy.
Tak to ne, my ne. Poslala je máma.
A jak mohla vědět, kde jste, kdybyste s ní nemluvili?
- Co jsme si říkali? -Že lže? Nedá se jí věřit?
Správně. A poslechli jste to?
Říkám: Poslechli jste mě? Zakázal jsem vám s ní mluvit.
Zase jste neposlechli.
Tak jo. Zkusíme to jinak. Jacobe, pojď sem.
- Proč? - Protože to říkám! Pojď sem!
Nekoukej na mě. Běž. Podržte ho.
Nechte toho! Nech mě!
Takže to zkusíme znova.
Jestli mi zalžeš, Jacob mu uřízne špičku ucha.
Cože? To ne!
Tak co?
Řekli jste federálům, kde jsme, nebo ne?
- Ne, tati. Čestný slovo. Neřekli. - Tati, my nelžeme. Prosím.
Jo? Ale já vám nevěřím.
- A je to. Viděl jsi to? - Do prdele!
Vidíš to? Je to tvoje vina. Zavinil jsi to ty. A teď druhý.
- Ne! - Mlč. Uděláme to znova.
Nelžete mi, kluci, jo? Jacobe, opravdu mě to mrzí.
- Ne! Nedělejte to! - Dost! Dost! To ne!
Jste blbější, než jsem čekal, když to na mě zkoušíte!
Nenechám se urážet!
Nech mě! Do prdele! To bolí!
Chyťte toho parchanta!
Okamžitě se vrať! Pojď zpátky!
Nestůjte tam! Chyťte ho!
Ahoj, dědo. Pojedeme?
Nepřeju si žádný závodění. Není to žádnej ten tvůj akční film.
Kdepak. To určitě ne. Dneska žádnej akční film.
Panebože, ty kouříš? Smrdí tu cigarety.
Já? Proboha, ne.
Napadá mě jediná možnost, čím to je.
Byl jsem v těch šatech v obchodě a jeden člověk...
Nemusíš mi lhát. Cítím to. Tvoje babička kouřila.
- Zapni větrání. - Promiň, dědo. Jo.
- Můžeš jet. - Můžu? Děkuju.
Tak jak ti to dneska zatím šlo?
Rovnám si myšlenky před schůzkou s těmi duchovními.
To bys měl. Jo.
Co? Kde jsi?
Táta tu ještě není.
Když to vedl, na takovou akci se nikdy nezpozdil.
- Dělá nám to schválně. - Je to za pět minut.
- V podstatě se nezpozdil. - Ne. Zpozdil se.
Motor nech běžet.
Tady. Pojď dál, Eli. Rychle.
- Proboha. Co se stalo? - Přepadli nás.
Táta si myslí, že za to můžeme my.
- Obvinil nás. Šíleně zuřil. - Peter je nebezpečnej.
Už na mě poslal svoje bouchače, vyslýchali mě.
Sledovali mě, když jsem sem přijela. Parkujou venku.
Všecko v pořádku?
Hochu, kousek od tebe jsou naši přátelé.
Takže vyjeď z parkoviště. Projeď kolem nich.
Objeď blok. A za motelem je ulička.
Jasný.
Když vy nechcete mluvit, nevadí, když začneme my?
Táta nepřijde. Je čas. Jsme na to sami.
- Jesse, co to děláš? - My si ty pastýře podáme.
Tak jak se máte?
Rád vás vidím, bratři a sestry pastýři.
Děkuji, že jste se ozvali.
Víme, že některé z vás změna vedení znervóznila.
Ale chceme vás ujistit, že si to nebereme osobně.
Nás to neuráží. A nenutí nás to vám fyzicky ublížit.
Chceme jen, abyste si uvědomili,
že dokážeme tuto církev řídit tak jako naše máma a táta.
A protože jste našim rodičům věřili,
nastal čas, abyste věřili jejich třem dětem.
Být v církvi Gemstoneových bývalo radostné, jako v rodině.
Ale teď je ta jiskra pryč.
Lidem v tomto sále musíte dát něco, čemu by věřili.
Povzbudit nás. Říct nám, že do budoucnosti si věříte.
Dobře. Klid. Jasný.
- Judy. - Aha, teď já? Tak jo.
Jsem připravena vás povzbudit, ale budu velkorysá
a přenechám to mladšímu bratrovi Kelvinovi.
- Musím je povzbuzovat já? - Dělej, do prdele.
Chcete být povzbuzeni? Tak sledujte.
Aby se církev změnila, na to nestačíme jenom my tři.
Bude to chtít všechny, co tu jsou. Nás tři i vás.
Ano? Co? Vynalezl jsem nový pokřik naší církve.
My tři a vy. No tak. My tři a vy.
- Přidejte se. A teď všichni. - My tři a vy.
- Chci vás slyšet. - My tři a vy. No tak!
- Víc nám neřeknete? - A co je?
Půlka církve uvažuje, že opustí loď,
a vy budete jen plácat rukama a skandovat?
Děláte z nás pitomce.
Řeknu ti, ty tvoje vlasy a knír... Vypadáš jako blbec.
- Ale opravdu. - No tak dobře.
Po 22 letech služby této církvi mi Pán řekl, že můj čas nastal.
Mně Pán říká, že jsi posera.
Takže si zase sedni na prdel!
- Jesse, nenadávej jim. - Ne. Ne. Jenom ať jde.
- Něco vám povím. Jsou na hovno! - Judy! Ne! No tak!
Prosím vás, vraťte se. Vraťte se, prosím. Vraťte se.
Ne! Všichni se uklidněte. Uklidněte se!
Řekni jim to, Martine. Je to tak trapné.
Kdyby byla naživu jejich matka,
zděsilo by ji to, co se děje v tomhle kostele.
Moji mámu si neber do huby, šmejde!
Opravdu to chcete? Tak dobře.
- Byl jsem na vaší straně. - Seru na to!
Přestaňte! Nechte toho!
No tak!
Počkejte!
- Jděte do prdele! - My tři a vy! My tři...
- Sakra! Oni jsou všude. - Udav se, Lindo!
Jděte do prdele! Sráči!
Naserte si. Jděte do hajzlu!
Pojďte, hoši! Rychle! Nastupte!
Pojď, pojď!
Šlápni na to, Gideone!
Bože! Viděli nás!
- Dědo, musíš mi říkat. - Ujedeš jim.
Do hajzlu!
Zprava dobrý.
Držte se!
Dohánějí nás!
Sakra! Krucinál!
Trochu jsem si ukáknul.
Už jsou dva.
- Jak to vypadá vpravo? - Můžeš!
Pořád jsou za námi!
Vpravo!
Vlevo!
Jestli si na to troufneš...
Jsi skvělej řidič, Gideone. Starej Walker by to nedokázal.
To místo je tvoje.
České titulky Vladimír Fuksa Iyuno 2023