BONTONFILM uvádí
-Začínám stlačovat. -Připojím to.
Raz, dva, tři. Nádech…
-No tak, miminko… -Pořád nic.
Bude v pořádku?
Arytmie: Porucha elektrických impulsů v srdci, způsobuje nepravidelný tep.
Hemochromatóza: Střádání železa v krevním oběhu způsobující vyrážku a nevolnost.
Astma: Zánět dýchacích cest v plicích, způsobuje ztížené dýchání.
Diabetes: Neschopnost slinivky produkovat inzulín, působí kolísavou hladinu glukózy.
Ochrnutí: Ztráta svalové funkce, způsobuje neschopnost pohybu, citu či chůze.
V ZAJETÍ
Kdo mu teď řekne, ať si před snídaní vyčistí zuby?
Nebo jakou Niveu si má koupit?
Promiňte.
Vím, že to každý rok prodělávají tisíce rodičů.
Já to zvládnu.
Jsem silná.
Doufám.
Děkuji, že jste se svěřila, Cheryl.
Tohle může být náročné.
Zvlášť pro rodiče jako my, kteří tráví se svými dětmi víc času než mnozí jiní.
Ale pokud si pamatuji, jeden ze zdejších rodičů prožívá totéž.
Diane?
Jak se cítíte?
Jak se mám cítit?
„Sdružení domácího vzdělávání”
Chloe půjde za pár měsíců na vysokou. Jak se cítíte?
Dobře.
Dobře?
No tak, Diane. K nám můžete být upřímná.
Dobrá.
Hlavně se nám ze škol ještě neozvali, nic není potvrzené. A jak se cítím?
Starala jsem se o Chloe 17 let
a za tu dobu jsem necestovala, nechodila mezi lidi ani nerandila.
A ona pojede někam, kde bude dělat tohle všechno, i víc.
Takže se cítím sakra skvěle.
No ale co…
Vždyť Chloe je…
Chytrá?
Statečná?
Od narození vystavená větší citové a fyzické zátěži než většina dospělých?
Chloe je ten nejschopnější člověk, co znám.
Jestli se o někoho není třeba strachovat, tak o ni.
„Hydrokortizonová mast”
-Poznáš, že jsem udělala úkol z literatury. -Ano, dobře.
-„Vysoká” -Jen trošku přes.
-Vyhrnout. -Mami!
Děkuju.
Pět, šest,
sedm, osm a výdech.
Teď vyměnit.
Ráno si dáme půldruhé hodiny fyziky
a možná jen tři čtvrtě literatury, když jsem ti dala pár dlouhých kapitol.
V druhé půlce dne se můžeš pustit do biologie.
-Jo? -Jo.
„Odpoledne”
Ahoj, Chloe. Přišla pošta.
-Ježíši, Chloe. Inhalátor, prosím. -To je dobrý.
Řekla jsem, že když tam bude dopis z vysoké, zavřu oči a rovnou ti ho dám.
Pokračuj s úkoly, Chloe.
Dneska mám rekord na ručním ergometru.
-Vážně? -Jo.
-„Nízká” -Šedesát jedna.
-Nebezpečně nízká. -61 je jen taktak nízká.
Kruci.
Washingtonská univerzita, odvaž se.
Nachází se poblíž Seattlu, na březích zátok Union a Portage…
Kdy jsme byly naposledy v kině?
Nevím.
„Shermanová, Chloe”
Co s tím je?
Nevím.
Možná kabeláž.
Mít iPhone, asi bych ti to uměla říct, ale víš…
Jo, ty na to přijdeš.
-Dobrou, mami. -Dobrou noc, miláčku.
Ahoj.
Usměješ se do kamery?
Sem se dívej.
Chutná ti náš dort?
Chutná, viď?
Dáš i mamince?
Řekneš: „Ahoj, mami”?
Dej mamince.
Ahoj, Chloe.
-Ahoj. -Ahoj.
Haló?
Dobrý den, paní doktorko.
Vydržíte chvilku?
Mám v domě špatný signál. Jen vyjdu ven.
„Shermanová, Diane”
Máma?
Mimochodem, volala doktorka Qasabianová.
Prý ta firma, co vyrábí Zocor, zbankrotovala.
Šílený, co? Ale vystavila předpis na náhradu a já to dneska vyzvedla.
Copak je?
Já myslela, že tyhle jsou tvoje.
Moje?
Co tě to napadlo?
Odpoledne jsem hledala bonbóny.
V tašce z Krogeru.
Bylo na nich tvoje jméno.
Miláčku, upravuju ti večeři, aby sis je mohla dát.
-Víc už je špatné, to víš. -Vím. Promiň.
Volala ředitelka Nguyenová.
Prý jestli můžu zítra suplovat matiku.
Úkoly ti nechám na stole, ano?
-Na předpisu bylo tvoje jméno. -Mé jméno bylo na paragonu.
-Ale byl nalepený… -Nalepený kolem dokola. Tak se to dělá.
Dobrou noc.
Tak pojď.
Mami?
Jsi to ty?
Ježíši!
Promiň!
Říkala jsem, že když to bude z vysoké, otevřeš to sama.
Už máš biologii?
Dodělávám ji.
Jaký byl supl?
Děs.
Dojdu si pro věci.
Trigoxin.
„Shermanová, Chloe”
„Shermanová, Diane”
Taks na to přišla.
Jo. Jak jsi říkala.
Jo, jak jsem říkala.
Dobrou, mami. Mám tě ráda.
Taky tě mám ráda, mlsalko.
„Nejste připojeni k internetu”
To je moc dlouho. Jak myslíte…
Ne… Teď se dívám do smlouvy a nikde se nepíše,
že můžete zákazníka tak dlouho nechat odpojeného.
I kdybych…
Ne… Nedávejte mě na čekačku. Už na hovor s vámi jsem čekala 20 minut.
Takhle se chováte ke každému, kdo zavolá?
Zákaznická linka…
Ano, jsem tu pořád.
Takže nemůžete nic dělat?
A dáte mi vědět…
Jo, dobře. Na shledanou.
-Jak dlouho to nepůjde? -Nevím. Do zítřka, za týden.
Uváděli rozpětí až do konce měsíce.
Jaks věděla, že jde o internet?
V noci jsem si pustila počítač.
Kdy?
Když jsi spala.
-Cos hledala? -Proč mi chcípá tiskárna.
Asi to chce jen lepší trysku.
-Opravdu? -Nevím. Nešel internet.
Lékárna Pasco.
Potřebovala bych se zeptat na jeden lék. Jmenuje se Trigoxin, píše se to…
Diane, jste to vy? Poznala jsem vaše číslo…
Děkujeme, že jste zavolali na 411, váš telefonní seznam.
Nejprve řekněte město a stát, například Derry, Maine…
Seattle, Washington.
-Řekli jste Seattle, Washington? -Ano.
-Pardon, nerozuměl jsem. -Ano!
Dobře. Nyní řekněte jméno požadované firmy.
Neznáte-li jméno firmy, řekněte, jaký obor podnikání hledáte.
-Třeba „pizza” nebo… -Lékárna.
Dobře.
Až uslyšíte tu, kterou hledáte, zopakujte číslo ze seznamu.
-Číslo jedna, lékárna Evercreek… -Číslo jedna.
Lékárna Evercreek. SW Barton St. 2180, Seattle, Washington.
-Je-li to správně, řekněte: „Spojte mě.” -Spojte mě.
Dobře, spojím vás.
Jakmile začne telefon vyzvánět, naúčtujeme vám poplatek 99 centů.
Spojuji.
-Haló, kdo je to? -Dobrý den.
-Neznáte mě a bude to znít dost divně. -Jde o nějaký prodej? -Ne, nic neprodávám.
Tak chcete nějaké příspěvky? Kolikrát vám mám říkat, ať mě vyřadíte ze seznamu?
Ne, žádné příspěvky. Nejsem z charity. Jmenuju se Chloe Shermanová.
-Je mi 17 a bydlím… -Moment. Broučku?
Vidím tě nakukovat oknem. Říkal jsem ti, že Paola je jen kámoška.
Ne… Kam jdeš? To jsi vytočila náhodný číslo?
Nemám internet ani mobil a nutně potřebuju najít něco na Googlu.
Řekni vašim.
Amorcito, příště až se mě Paola pokusí obejmout, dám jí pěstí do ksichtu.
-Jsem sirotek. -Ne, ne… kam jdeš? Počkej!
Musím tu hasit požár. Fakt nemám čas pomáhat někomu cizímu.
Prosím, jen na minutku.
Nevíš, s kým tu mám co do činění. Na ni jsem s logikou krátkej.
-Broučku, jen jsem si dělal legraci. -To pochopí.
-Protože ji tak dobře znáš? -Protože zníš jako…
fakt rozumnej a soudnej člověk.
To proto, že jsem fakt rozumnej a soudnej.
A je jasný, že se Paola na tebe nedokázala přestat lepit.
Ona se vrátí.
-Co sakra tak moc potřebuješ? -Abys na Googlu vyhledal slovo „Trigoxin”.
-T-R-I-G… -Brzdi…
Nic divnějšího jsem nedělal.
Klikám na Google…
-Jak že to bylo? T-R-I… -T-R-I-G-O-X-I-N.
Tak jo.
Mám to: „Trigoxin se používá k léčbě těžkých srdečních onemocnění,
včetně fibrilace a flutteru síní či srdečního selhání.”
Jéžiš, to je hustý.
-Můžeš kliknout na „Obrázky”? -To bereš? -Jo, jen mi pověz, co vidíš.
Pilulky, jen fůru pilulek.
-Vypadají všechny stejně? -Jo, jsou totožný.
Jakou mají barvu?
Haló?
To je všechno, cos chtěla vědět? Trigoxin, malá červená pilulka.
Haló?
Co jsi kruci zač?
Kdy jsme byly naposledy v kině?
Na co bys chtěla jít?
Dělej, nechci zmeškat ukázky!
Kdyby se tak pohnul.
Jako jel rychleji, víš?
Bydlet v zapadákově je někdy náročný.
Nebudu na tebe čekat. Musíme ještě koupit pamlsky.
Bezva.
Hele, jak jsem dobrá.
Musím jít čurat.
Cože?
-Řekneš mi, o co jsem přišla. -Ne.
„Toalety”
„Lékárna Pasco”
S dovolením. Děkuju.
S dovolením. Potřebuju projet.
Takže tři pilulky
a mají se brát s jídlem.
Prosím vás, promiňte, že obtěžuju, ale nenechal byste mě předběhnout?
Co? Ne. Čekám tu už…
Jo, samozřejmě. Prosím.
Děkuju. Promiňte, předbíhám. Jsem ochrnutá. Styďte se za mě.
-Dobrý den, paní Batesová. -Propána, Chloe, jsi v pořádku?
Jo, naprosto. Mám ale něco trochu naléhavého a potřebovala bych pomoct.
Zajisté, co potřebuješ?
-Jak se jmenuje tahle pilulka? -Cože?
Máma tu byla minulý týden pro tyhle prášky. Potřebuju vědět, jak se jmenují.
-To je všechno? -Ano.
-Příště počkej, až na tebe přijde řada. -Ano, paní Batesová.
Ale nemělo by to být těžké, jestli jsou na tvé jméno.
Jsou na mámino.
To je mi líto, Chloe. Jestli jsou psané na Diane, nemůžu ti pomoct.
-Proč? -Protože je to důvěrné, to znamená…
Vím, co znamená důvěrné!
Nějak mi to není jasné. Proč se na ty prášky nezeptáš maminky?
„Unikněte z místnosti! Interaktivní zážitek”
Zlatíčko?
Je to hra.
Hra?
Jaká hra?
Bojovka.
Vážně?
Ano…! Stoprocentně ano!
S mámou bojovky zbožňujeme. Zažily jsme tolik hledání a pátrání…
A další indicie se týká léku, co máma bere.
Asi nečekala, že půjdu sem, a proto potřebuju, abyste mi pomohla vyhrát.
Já hry zbožňuju.
Ale důvěrné je důvěrné.
Bohužel ráda bych ti pomohla, to ale nejde, když je to…
-Asi to bude chyták. -Proč? -Maminka je nemá předepsané pro sebe.
Má. Měla je v tašce a bylo tam jméno…
Má je pro vašeho psa.
Prodáváme léky i pro vedlejší veterinu.
Správná odpověď je Ridocain.
-Zelená pilulka, šedá tobolka. -Jsou to psí léky.
Je to „myorelaxans podávaný psům k tlumení bolestí nohou
a potíží způsobených popálením, pokousáním či pořezáním nohou”.
A co by se stalo, kdybyste dala Ridocain člověku?
Co je to za otázku?
Chloe?
-Chloe! -Vy ty hry ale berete vážně. -Co by se stalo?
Chloe!
Asi by ti znecitlivěly nohy.
Chloe!
Co se stalo?
Co se ti stalo?
Jsi v pořádku?
-Co jste udělala? Co jste řekla? -Prostě začala takhle dýchat. -Ne…
Chloe. Podívej se na mě.
To bude dobrý.
-Kyblík s ledem. -Hned.
Prosím! Uděláte nám trochu místo? Ustupte!
To bude dobrý.
Ne.
To nic.
To bude dobrý.
Jsi v pořádku.
Tak.
To nic.
Držím tě.
Držím tě, holčičko.
Kathy, to jsem já.
Máte chvilku?
Chtěla jsem se omluvit za tu dnešní scénu.
Doktorka jí před pár dny změnila léky a ji to úplně rozhodilo.
Toho si cením, Kathy.
Snažím se.
Vím, že se vás vyptávala na jiné léky,
a myslela jsem, jestli byste jí nemohla říct,
že není možné, že bych jí dávala léky pro zvířata.
Říkala jsem si, jestli byste jí nezavolala
a neujistila ji, že i kdyby si ty léky vzala…
Potřebuju, abyste jí řekla, že je to naprosto bezpečné.
„Zuřím.”
Doktorko Qasabianová, Chloe trpí bludy od chvíle, co jste jí předepsala…
„Neurotoxiny v domácnosti”
Mami?
Jsi tam, mami?
Chci si jen promluvit.
Šlo by to?
Všechno se dá jistě vysvětlit.
Můžeme si promluvit, že bys mi to řekla?
Prosím.
„Nízká”
Do pr…
„Železářství”
-Chloe? -Pomoc…
Pomoc…
Co se stalo?
-Dobře. -Viděla mě.
Počkej tu.
Tome?
Tome, ona krvácí?
Je jí něco?
-Je jí něco? -Je mi líto, Diane. Chloe mi řekla, že…
Seru na to, co vám řekla, Tome! Stalo se jí něco?
-Stalo? -Řekla, že jste jí ublížila.
Já že jsem jí ublížila?
Řekla, že jsem ublížila vlastní dceři?
Tome…
Doktorka jí před čtyřmi dny změnila léky a jí se to v hlavě popletlo.
Teď jedu z nemocnice. Neví, co říká.
Paní Shermanová, jistě máte pravdu, ale ona vypadá vážně špatně.
Vážně špatně?
Co se jí stalo?
-Asi bude nejlepší, když teď… -Moment.
Mám věřit tomu, že mou dceru,
mou mladistvou dceru jste našel vy, dospělý muž,
zakrvácenou a potlučenou bůhví od čeho a teď mě s ní nenecháte mluvit?
Uvidíme, co na to řeknou.
-Myslím, že tu není signál. -Jak dlouho mě znáte, Tome?
S kolika nemocemi a poruchami si myslíte, že jsem se musela potýkat?
A co lidi jako vy?
Normální, zdraví lidé, co si myslí, že pomáhají, a přitom to jen zhoršují?
Chcete pomoct? Tak věřte matce, když vám říká, že je její dítě nemocné!
Dovolíte, prosím, moc vás prosím.
Nechte mě si ji odvézt.
To nemůžu.
Tak dobře.
Můžu za vámi jet do nemocnice?
Ano, klidně.
-Jo. -Děkuji.
Do nemocnice, nebo na policii?
Na policii.
Pojedu pomalu.
-Děkuju. -Není zač.
A kdyby nějaká z těch krabic spadla…
Blahopřejeme!
„Chloe narozeniny 2006”
„Úmrtní list”
„Jméno zemřelé: Chloe”
„Stáří v době úmrtí: 2 hodiny 11 minut”
„Únos novorozence ze stocktonské nemocnice”
„Neidentifikovaná únoskyně stále uniká”
Bude v pořádku?
Chloe…
Copak to děláš?
-Ty nejsi moje pravá máma? -Jsem.
Jsem.
Jsem tvoje máma.
-Tak kdo jsou tihle? -Nikdo.
Na těch nám nesejde.
-Tys mě jim sebrala. -Já tě před nimi zachránila!
Miláčku,
nikdo v celém vesmíru nemá své dítě radši než já.
Všechno, co dělám, všechno je to pro tebe, Chloe.
Byla jsem někdy doopravdy nemocná?
Řekni mi, kdy jsem ti nebyla dobrou mámou. Aspoň jeden příklad.
Chodila jsem?
Měla jsem normální tep?
Nebyla jsem samá vyrážka?
Bylas nemocná.
Víš, kolikrát jsem s tebou musela do nemocnice?
Otrávilas mě.
Chránila.
Chránila jsem tě.
Tyhle?
Jsou pryč.
Začneme znovu.
Na tohle všechno zapomeneme.
Jako to bývalo.
Jemu nic není, jenom spí.
Zlatíčko.
Všechno, co jsem dělala,
bylo kvůli tobě, Chloe.
Zlatíčko, podáš mi ruku?
Nedělalas to kvůli mně.
To není pravda.
Dělalas to kvůli sobě.
Ne.
To není pravda.
Mami?
Co to děláš?
Mami, co to děláš?
Mami?
Mami, prosím.
Na co to máš, mami?
„Ředidlo”
Mami?
Mami? Mami, co to děláš?
Mami? Mami!
Co to děláš?
Prosím tě, neudělej něco špatnýho.
Prosím…
Prosím, mami!
Prosím! Prosím, mami!
Mami!
Prosím…
Ne! Ne!
Mami, ne…!
Mami, prosím tě, ne! Mami, prosím!
Já nechci umřít!
Hele…! To neříkej!
-Nikdy bych… -Prosím, mami!
Miláčku.
Miláčku, otevři dveře.
Zlatíčko.
Možná to teď nechápeš, ale dělám, co vím, že je pro tebe nejlepší.
Tak se, prosím tě, neboj a neplač.
Neublížím ti.
Po tomhle na to všechno zapomeneš.
A až se probereš, budu u tebe.
A ty budeš moje děťátko.
Napořád.
Miláčku!
Otevři, prosím, ty dveře.
Miláčku?
Miláčku…
„Organofosfát Pozor! Po požití ihned volejte lékaře”
Ahoj…
Potřebuješ mě.
Ne! Ne!
Ne…!
Ne…
„Peroxid vodíku”
Ne, ne! Bože, ne!
Ne!
Říkal jste, že je stabilizovaná.
To je.
Ale jako mladistvá po pokusu o sebevraždu automaticky spadá mezi rizikové pacienty.
Chloe musí vyšetřit psychiatr a odhadnout pravděpodobnost dalšího pokusu.
-Kdy to bude? -Dnes. Až bude moct zase mluvit.
Což mi připomíná - tady se píše, že za posledních šest let
Chloe více než tucetkrát změnila praktického lékaře.
Copak je?
Co? Chceš něco napsat?
Tu ti nemůžu dát.
Kvůli bezpečnosti.
Ale…
Tahle by šla.
Zkus to pomalu.
Modrý kód. Západní 507.
Pacient v kritickém stavu.
Hned jsem zpátky.
Modrý kód. Západní 507. Pacient v kritickém stavu.
Dýchej.
Celou noc se mi honilo hlavou, cos mi řekla.
Vím, že jsem tě vyděsila.
A vím, že jsem ti ublížila.
Ale slibuju,
že každou minutu našeho života budu usilovat o to,
aby ses tak už nikdy necítila.
A měla jsi pravdu.
Vážně tě potřebuju.
A ty v hloubi duše víš,
že mě taky potřebuješ.
Vždycky jsi mě potřebovala.
Jsem tvoje máma.
„Kabely odpojeny”
Nepřestěhoval někdo během modrého kódu pacientku ze západní 511?
Myslím že ne.
Tak proč má prázdnou…
„Máma”
Ostraha do jižního křídla.
Všichni pracovníci ostrahy okamžitě do jižního křídla.
„Východ na ulici - Jižní křídlo”
„Mimo provoz”
„Washingtonská univerzita, lékařská fakulta - Odvaž se”
„K rampě”
Já…
tě…
nepotřebuju.
Budeš.
Dejte pryč tu zbraň!
Jdeme domů!
„Po sedmi letech”
„Návštěva”
-Jak se daří, Chloe? -Stejně jako minulý měsíc. A tobě?
Stejně jako minulý desetiletí. Nepotřebuješ pomoct?
To je dobrý.
„Belfair, nápravné zařízení pro ženy”
Chodím už líp.
Trenér říká, že se to může zlepšit, nebo taky ne.
Tak či tak jsem spokojená.
Annie se taky učí chodit.
Pořád při tom vypadá jako Godzilla,
ale to víš, to se poddá.
Musí přes Vánoce navštívit všechny své prarodiče.
Myslím, že moje má radši.
Ara je v pohodě.
Pořád tu svou práci nesnáší, ale to vyřešíme.
Minulý týden jsem přidělávala nohy sedmiletýmu.
To bylo báječný.
Takový roztomilý klučina, jmenuje se Kay.
Byly to jeho první nohy, to dělám nejraději, víš?
Vím, že jsem ti říkala, že dávat někomu první protézy…
Ráda jsem tě viděla, mami.
Ale už budu muset jít.
Mám tě ráda, mami.
Teď otevři pusu.
V ZAJETÍ