Som ni vet har vi en deltagare som är fullständigt informerad, en vuxen.
Som ger oss laglig täckning medan hon övervakar våra yngre försökspersoner.
Vad gäller den andra operativen är hon mer av en säkerhetsåtgärd.
Någon som kan ta kontakt i ett nödfall.
Jeanette var den andra?
JA
så det är bara jag nu?
Ja. Och det finns något som vi vill att du gör.
LEAH VET NÅGOT
Skyll på mig, för fan.
Jag är anledningen att vi är här.
Det är okej, Nora.
Om jag kastar bort den, dyker en annan upp.
Leah.
LEAH ÄR MISSTÄNKSAM
betyder det att det är över?
HK: NEJ
HON VET NÅGOT
HON STÄLLER FÖR MÅNGA FRÅGOR
Leah, titta på mig. Leah, du kommer att drunkna! Leah!
VAD GÖR JAG MED LEAH?
HK - HÅLL HENNE UTANFÖR PÅ ALLA TÄNKBARA SÄTT.
Vilda
Hallå.
Du är vaken.
Nätt och jämnt. Jag är långsam.
Förlåt, det var en jävligt konstig Chewbacca-gäsp.
Mår du bra?
Jag mår verkligen bra.
Det är okej.
Jag förstår om du är osäker.
Herregud. Sluta.
Du beter dig som om en tromb är på väg.
Jag tänker gissa och säga att du inte är okej.
Förlåt.
Jag antar att jag...
inte redo att prata om det än.
Och inte för att jag inte...
För att jag... gillade det.
Shelby, det är okej.
Så vi borde komma på nåt att säga om var vi var igår kväll.
Inte för att jag skäms, för det gör jag inte.
Jag går med på vad du än vill säga.
Herregud, du är så lugn just nu.
Ärligt talat, gör det mig nervös.
Varför? För att jag brukar vara rasande?
Jag antar att jag är lugn idag.
Vi plockar lite av de här och går tillbaka.
Vi är deras enda hopp om näring.
Martha kommer inte att bli glad över
att du använder hennes cupcake-bh som ett dödligt vapen.
Fan!
Ingen risk för det. Jag siktar skitdåligt.
Låt mig försöka.
Herrejävlar.
Helvete. Martha!
-Är du skadad? -Var är de andra?
Jag kan inte...
Jag kan inte bära den.
Vad?
Du är bäst, Martha.
Verkligen bäst.
Det måste ha varit så här grottkvinnorna kände sig
när männen kom hem med kött.
Jag är så tänd på dig just nu.
Okej. Men behåll det i dina byxor
och hjälp mig med det här.
Vänta. Ta ett bättre grepp.
Har du den?
-Okej. -Du dödade den.
-Bra jobbat. -Jag kunde inte motstå.
Är du okej?
Okej.
Fan.
Hur länge har jag sovit?
Ett tag.
Var är alla?
Inte långt borta tror jag.
Jag har ett vagt minne...
av, typ,
att jag blev galen och försökte springa ut i vattnet?
Och att jag fick benzo.
Det är ganska exakt.
Fick du ansvaret att ta hand om mig?
Jag anmälde mig frivilligt.
Jag hoppas att jag inte gjorde något pinsamt, som att dregla eller prutta.
Jag har fått höra, efter många berusade övernattningar,
att jag tenderar att vara en slusk när jag är påverkad.
Du uppförde dig som en dam.
Du tog...
-Du tog en Ambien-promenad. -Va?
Du skojar.
Jag hittade dig i skogen, och du klappade mossa.
Jag tog tillbaka dig.
Tack.
Verkligen, tack.
Finns det vatten? Jag är så törstig.
Fortsätt vila.
-Jag fixar det. -Tack.
DU HADE RÄTT
Hon säger att hon inte minns nåt.
Goda nyheter.
Gretchen borde få veta. Det kommer att lugna henne.
Vänta.
Hon är inte klar.
Jag vet inte om jag tror på henne?
Frågor är vetenskapens livsnerv.
När ni kommer till college, här eller någon annanstans,
valsa inte in på någon vetenskapskurs
och tro att ni vet något.
Det är ifrågasättande som leder vårt arbete framåt.
Vilka är de mest provocerande frågorna
vi står inför i vetenskapen idag?
Som håller oss uppe på natten,
drömmande, grubblande?
Kosmos skapelse?
Var det Big Bang eller inte?
Ja, det är en stor. Du här framme?
Ursprunget till liv på jorden.
Det finns teorier. Millers ursoppa, till exempel.
Men vi vet inte kategoriskt.
Det är fortfarande ett mysterium.
Ingen annan? Vad säger ni förtjusande dårar
som tror att bakre raden är en osynlighetsmantel?
Vad säger herren i, den för årstiden, väldigt varma jackan?
Jag antar, om jag var ett moln, vilket slag skulle jag vara?
Jag vet att det inte är...
Jag svarade mer personligt, men...
Jag går på miljövetenskap, och jag...
Jag bara... Jag tänker mycket på moln.
Och har du bestämt dig? För vilken slags moln du är?
Jag tror att jag lutar mot nimbostratus.
Eftersom jag tenderar att ligga lågt och kan bli mörk.
Och jag avsöndrar mycket.
Jag menar inte att jag gråter.
Jag menade svettas.
Ett kreativt svar, utan tvekan,
men det är alltid bra att göra vetenskapen personlig.
Låt oss nu prata om inlämningsuppgifter.
Varje vecka skriver ni ett svar på veckans kursmaterial.
Vi har förhör regelbundet, men aldrig utan förvarning.
Oförberedda prov används av lata professorer för att sätta dit studenter.
Vi verkar gå i samma riktning.
-I samma hastighet. -Jag antar det.
Om inte någon av oss stannar för att låtsas knyta sin sko,
är vi nog dömda att prata med varandra.
Ingen av oss har skosnören.
Dömda var det.
-Vill du studera naturvetenskap? -Jag vet inte.
Jag valde mina kurser slumpmässigt.
Så du öppnade kurskatalogen och bara...
Ungefär. Jag vet inte vad jag vill studera ännu.
Sommarterminen är bra för det.
För att "hitta sig själv".
-Är det därför du är här? -Motsatsen, faktiskt.
Jag ska gå första året här i höst.
Mina föräldrar trodde att detta skulle ge mig ett försprång med att få vänner.
-Jag gillar din kappa. -Tack. Den är okej.
-Får jag fråga... -Ja.
Om du svettas mycket...
Varför bär jag då en fransk sjömansrock i juli?
Jag känner mig mest bekväm i den.
Jag bar den för att hålla nerverna i schack.
Så det är inte en rock, det är ett vikttäcke.
Ett väldigt elegant vikttäcke.
Ett meddelande, från mig till dig.
Världen är liksom här,
och jag är liksom här,
när det gäller karaktär och vibbar.
Du verkar intuitiv, så du såg säkert det,
men jag behövde säga det högt. För säkerhets skull.
Jag är Quinn.
Nora.
Det här känns trevligt.
Ändå vill jag fly så fort jag kan.
Kommer du?
MOT VINDKRAFT
Är det en bra idé?
Jag tycker inte att den är dålig.
Det kommer inte att förändra oss väl?
Jag vet inte. Antagligen inte.
Jag kommer att vara dålig, Nora.
Det blir en besvikelse.
Jag tror att första gången ska vara en besvikelse.
Ett...
Två...
Tre!
Det är bokstavligen en blodig skank.
Äcklig, ful, ådrig och droppande.
Ändå är det det vackraste jag har sett i mitt liv.
Det luktar så jävla gott.
Du, Nora, var är din dagbok?
Jag tror att jag...
Jag tror jag lämnade den någonstans.
På sluttningen eller nåt. Hur så?
Du håller reda på datumen. Det är väl snart den fjärde juli?
Det är den 29 juni.
Jag tänkte bara att det snart måste vara den fjärde.
Här är vi och grillar.
Och om man kisar och glömmer 95 % av verkligheten,
kan man nästan övertyga sig om att allt är normalt.
Och jag som trodde att vi skulle rädda dagen.
Men det verkar som vi är ute ur leken.
Hallå.
Var var ni?
Har du en massa tid? För det är en lång historia.
Som börjar med att vi gick åt helt fel håll i gläntan...
Vi gick vilse och det var säkrare att slå läger än att vandra i mörkret.
Marty, är det geten?
Du, storviltjägaren, jag är inte ens säker på att jag gör det här rätt.
Nej. Du gör allt fel. Du måste ta ut inälvorna först.
Mår du bra?
Jag vet att du inte är glad över att vara i ett kollektiv med Shelby.
Hon är okej.
Men är du okej?
Du, Martha.
Hur kändes det?
-Hur kändes vad? -Att döda geten.
Det var länge sedan jag kände en sån seger.
Ge mig detaljerna, låt mig leva genom dig.
Jag vet inte, Rachel.
Du skulle inte förstå.
Jag förstår det inte riktigt.
Det är sir Isaac Newton.
JAG TROR INTE DU FÖRSTÅR SITUATIONENS ALLVAR
Snubben som fick äpplet i huvudet.
Han såg bara äpplet falla.
Bara lite kul fakta.
Ja, det var kul.
Förlåt. Snälla, sitt.
Du var fantastisk idag, Rachel, på tävlingen.
Quinn sa det också.
Ja. Du var som en dalande Baryshnikov.
Förlåt.
Som balett i luften.
Tack. Det var inte min värsta.
-Kunde ha gjort mer... -Det är modigt.
Att kasta sig själv från en planka om och om igen,
i en sport där så få når toppen.
Jag läste någonstans att oddsen att komma till OS
är typ 0,0013 %.
Drycker.
Rachel, får jag erbjuda dig en vuxendryck?
Ja! Jag ska inte vara i bassängen imorgon, så varför inte?
-Varsågod. -Tack.
Varsågod.
Inte exakt Dom Pérignon,
men vad som saknas i lyx, kompenserar jag med showmanship.
Okej.
Försiktig.
Det är allvar.
Ja. Här har du.
Jag gillar ljudet.
Små knottror på godisets yta
får koldioxiden i mineralvattnet att lösas och bindas igen,
och skapa större, mer flyktiga bubblor och därmed bubbla över.
Färgerna, det är färgämnen som utsöndras. Röda treor, gula sexor.
Det var för mycket esoterisk information, eller hur?
Min tragiska brist.
Jag är säker på att det går bra på Theta Kappa Theta nästa år.
Ska du gå med i en förening?
Jag vet. Inte likt mig,
men min pappa var med där,
och han talar ofta om det sociala liv det ger.
Jag ska få skiten bankad ur mig
Men jag kan inte hjälpa folkkära gamla
Pappa
Sablar. Jag spillde.
Jag ska hämta en pappershandduk från badrummet.
Har ni det bra? Rachel, behöver du något?
Från badrummet?
Precis. Antagligen inte.
Okej. Kommer strax.
Och?
Jag gillar honom.
Du måste ge mig mer än så.
Han är intressant.
Han vet mycket om mycket.
Han är toppen.
Rachel?
Säg sanningen.
Är han inte lite konstig?
Är inte jag det?
Du är konstig på ett roligt sätt.
Han är konstig på ett konstigt sätt.
Det är inte vetenskapen eller dragspelet.
Det är...
Han kan inte ta ögonkontakt med mig
och han pratar över mitt huvud.
Han är nervös.
Ja.
Okej.
Vad vet jag? Han är kanske bara annorlunda.
Vad bra att din syster ska tävla sista helgen.
Det är trevligt att ha någon att åka hem med.
Här till vänster har vi Centret för globala studier.
Det här universitetet har ett internationellt perspektiv.
Fråga mig, jag kommer från Florida.
Ska vi följa med dem?
Helst inte.
Jag blir nervös av att se guiderna gå baklänges.
Var inte det.
Jag är väldigt duktig på det.
Vad gör du?
Jag tar dig på en rundtur.
En väldigt nischad och personlig.
En vandring genom vår sommar.
Vi var här, vid denna härliga byst av John Adams,
när vi upptäckte vår ömsesidiga förkärlek för Prince.
Och vi var här när jag lät dig trycka en av mina ryggfinnar.
Vi borde ha varit mer diskreta med det.
Och vi går.
Vi var där, i slutet av juli, när vi insåg att ingen av oss kunde rulla tungorna.
Ja.
Och vi var här,
just nu, när jag frågade dig, om...
Trots att sommarterminen är över,
kanske du och jag inte behöver vara det.
För att sätta punkt för det,
detta är i huvudsak ett förslag
av flickvän-pojkvän-natur.
Quinn, jag är inte säker...
Du behöver inte svara nu. Du kan gå hem och sova på det.
-Det är inte det. -Lista fördelar, och säg "ja."
Du pratar alltid över huvudet på andra.
Visste du det?
Jag vet bara inte om...
Med tanke på hur upptagen du kommer att vara nästa år,
och på avståndet,
är jag inte så säker på att det är en bra idé.
Missade jag något?
Din syster, hon gillade inte mig.
Det är inte bara det.
Hjälp mig att förstå.
Vi har det här ihop, du och jag,
det här...
otroliga och obeskrivliga.
Sen kommer din obildade, självupptagna syster, fitnessmonstret, hit...
Ta tillbaka det.
Varför? Var det fel hur jag beskrev henne?
-Var något av det falskt? -Det spelar ingen roll.
Du får inte prata så om henne.
Jo, det får jag.
Hon snackade uppenbarligen skit om mig och nu är...
Försökte du ens försvara mig?
Du lyssnade bara på hennes åsikt och svalde den.
För det betyder mer för dig än din egen.
Det är inte...
Inte sant.
Det var så mycket jag ville se och göra och prata med dig om.
Quinn...
Vart ska du?
På toa.
Mår du bra?
Ja, det är ingen E-coli-nödsituation.
Hon anpassar sig bara efter att inte vara tom längre.
Jag är strax tillbaka.
MOLNS KEMISKA VETENSKAP
Du, Nor. Har du sett min pannlampa?
-Nej. -Fan. Jag måste ut och springa.
-Klockan är nästan 22.00. -Och?
Det är mörkt ute.
Jag trodde att vi skulle arbeta med din Virginia Woolf-uppsats ihop.
Nora, om du vill hjälpa mig, hjälp mig att hitta min jävla pannlampa!
quinn - snälla, svara jag vill bara veta hur du har det
jag saknar dig
Meddelandet skickades inte - personen tar inte emot meddelanden för tillfället
Latingrammatik Quintinous-847 lägger på hullet
VIF - Vila i frid kompis Så jävla sjukt
Student dör i nollningsincident Tre elever anhållna. Förening nerlagd.
Offer Quinn Miller
Var inte arg.
Vad fan, Nora? Vad i...
Vad är detta?
Vem gjorde det här? Du ledde mig hit, eller hur?
-Jag är ledsen. -Du måste berätta vad du vet.
-Allt du behöver veta... -Jag måste veta allt.
...är att jag inte kommer att skada dig.
Och att du är säker.
Nora. Vänta. Nora.
Nora. Nej!
Nora!
Ni måste komma och hämta henne.
Gretchen. Vänta.
Du är på väg att berätta något förfärligt.
Ett meddelande från vår tjej i fält.
Hon vill att nummer fyra ska bort.
-Murphys jävla lag. -Jag vet.
Är du på väg upp?
Ja. Övervakning är mitt motto den här gången.
Det är så vi undviker predikament.
Håller med. Men för nu behöver vi en svarsplan.
Tänk på att fas två har absorberat alla marina farkoster.
Vet du när det kommer att förändras?
Om tre timmar kanske.
-Är Leah under kontroll? -Ja.
Då väntar vi. Tre timmar, max.
Berätta för henne att vi övervakar situationen noga.
Nora förtjänar att veta att vi är här för henne.
-Och vilken fånge ska du träffa? -Klein. Devon Klein.
Du är inte på hans lista. Ansökte du om godkännande?
I går.
Antingen nekades det eller så behandlas det.
Skriv in dig, sitt ned, så undersöker jag det.
Du kommer att vara här länge.
Allt rör sig i en glaciär takt i detta system.
Jag antar att jag väntar en stund.
Ni groupies är så bedårande envisa.
Ursäkta?
Du är inte den första som valsar in här
för att vifta med ögonfransarna i tio minuter
för att du blir upphetsad av faran,
och kan säga till dina vänner att du besökte en värsting i fängelset.
En sådan klyscha.
Jag är inte en groupie.
Varför vill du då träffa min son?
Han...
Han dödade min vän.
Så detta är ett hämndbesök.
Du är här för att skuldbelägga honom.
Låta honom veta att du gapskrattar
medan fängelsets alfan gör honom till sin hynda?
Nej.
Jag bara...
Jag ville bara visa honom livet han tog.
För det var...
ett vackert sådant.
Det var det säkert.
Vad heter du?
Nora.
Sanningen är, Nora, att ingen av oss kommer att se honom idag.
Du, på grund av byråkratins papperskvarnar.
Och jag, för att mammor alltid stängs ute från sina barns rum.
För att han är förbannad på mig.
Gillar du pannkakor?
Skulle du kalla det en romans, det ni hade?
Nej. Jag tror inte att jag skulle kalla det någonting.
Att namnge det skulle förminska det.
Det var...
oändligt.
Det är tröttsamt för mig
att vara med de flesta människor.
Du har akut social ångest.
Ett vanligt tillstånd. Tragiskt överstigmatiserad.
Men med honom var det lätt.
Han kändes aldrig som en främling, även när jag inte kände honom.
Jag beklagar.
Det borde förmodligen ha varit de första orden jag sa.
Jag beklagar, Nora.
Fan.
Han var ett bra barn, Devon, det var han verkligen.
Och jag försökte så mycket med honom.
Jag läste Adrienne Rich dikter för honom när jag la honom om kvällarna.
Jag satte honom ned och vi hade långa dialoger
om samtycke och respekt och kroppspositivitet.
Jag tog honom till kvinnomarschen.
När jag hör mig själv, förstår jag att det var oundvikligt.
Alla barn flyr från föräldrarnas inflytande.
I hans fall rakt i armarna på Theta Kappa Theta
och deras giftiga manliga skitsnack.
Du kan inte göra så.
Göra vad?
Skylla på kåren, men inte honom.
Herregud, nej. Han har allt ansvar.
Därför tvingade jag honom att erkänna.
Men fängelsestraffet förväntade jag mig inte.
Jag vet inte vad jag...
Devon är inte gjord för en sådan plats.
Vet du, när Devon var involverad i studentföreningen,
ringde han mig en natt, gråtande som en liten bebis
efter att ha varit inlåst i bagageluckan på en bil.
Han blev utsatt för den där pissa-på-svaga-kulturen som de utövar,
och när det var hans tur att ge igen,
tog han chansen.
Så, nej, Nora. Jag säger inte att han inte är skyldig,
men patriarkatet och dess institutioner är inte oskyldiga.
Deras lockelse är fortfarande stark och blir inte svagare.
Till och med ett godhjärtat barn kan bli indraget
i grottekvarnen.
Det är dåligt, eller hur?
Hur kraftfullt allt det är.
Ja, det är det.
För närvarande.
Men vi kan skapa förändringar,
om vi bara har modet.
Jag vill att du ska fråga dig själv, Nora,
"Lyckas jag?"
Och din syster,
lyckas hon?
Lyckas mina unga kvinnokamrater?
Lyckas de i denna kultur skapad av män?
Lider vi inte alla?
Vi jagar efter perfektion,
tar på oss för mycket,
förlorar oss själva för saker som inte blir av.
Och bryter sedan ihop.
Tänk dig att lämna allt.
Slå sig fri. Logga ut.
Föreställ dig att tillbringa några månader i en miljö
där den sociala pressen eliminerats, och ersatts av ansvar för enkla uppgifter,
som att andas, överleva, och bli mer sann mot dig själv.
Och på samma gång,
skapa en värld som män inte kontrollerar.
En helt egen värld.
Säg mig, Nora,
hur låter det?
Jag känner... Jag behöver luft.
Jag kan inte andas.
-Låt mig hämta sjuksköterskan. -Jag behöver luft.
Jag behöver luft.
Vänta. Andas.
-Jag är ledsen. -Be inte om ursäkt för en panikattack.
-Låt oss ta dig till sjukstugan. -Nej.
Det luktar så antiseptiskt där nere.
Är det möjligt för mig att gå ut?
Ut där ute?
Jag ber dig.
Det är konstigt här.
Som om vi är inlåsta,
det är trångt, det är evigt mörkt.
Jag förstår dig.
Platsen känns som om den designats av en vampyr eller något.
Om du fortfarande mår dåligt, kan min partner se till dig.
Nej, det gör jag inte... Jag vill inte prata med honom.
Jag behöver inte ett terapisamtal. Jag vill bara ha normalitet.
Allt jag vill ha är en trevlig, tråkig, normal konversation.
Åh, du vill ha tråkigt.
Det blir inte tråkigare än att fok tvingas
att titta på bilder på sina barn.
Min dotter när hon gick med skollaget.
Kom igen, titta på henne. Ja?
Hon liknar dig.
Det måste vara svårt att inte se henne på grund av ditt jobb.
Ja.
Ja, det är jobbet.
Kom igen.
Jag är ledsen. Det är bara...
Vad planerade du?
Jag skulle kolla kartappen,
försöka ta reda på var i världen vi är.
Jag är ledsen. Det är bara...
Den vaga informationen och att inte veta.
Jag är bara trött på att känna mig vilse.
Jag är ledsen.
Vi är på en liten landmassa i Stilla havet.
Cirka 250 kilometer öster om där ni var strandade.
Ungefär 1300 kilometer väster om Cusco.
Peru?
Menar du att vi är nära Peru?
Jag vet att det är tufft att leva på vag information.
Det kommer inte att pågå mycket längre.
Under tiden, kanske den del av dig som behöver veta saker,
måste stängas av.
Jag vill att du ska vara nyfiken.
Men också att du ska behålla förståndet.
Tror du att du klarar det?
Inte egentligen.
Kom igen.
Jag ska försöka.
Så, ja.
-Här. -Det är okej.
Det är ditt.
I värsta fall skulle jag kunna använda min slips.
Gud vet att jag har nog av dem.
Tack.
Vi ses.
Agent Young...
Tack.
Svaren, de kommer. Jag lovar.
Nora!
Hjälp mig, någon.
-Hallå. -Hej.
Är Leah okej?
Ja, hon... Jag tror att hon behövde lite utrymme.
-Är du säker? -Ja. Hon sa att hon ville vara ensam.
Okej.
Känns inte bra att peta henne från vaktschemat, men skit samma.
Vi kan inte vakta henne för alltid.
Särskilt inte du.
Du har ägnat din livstid åt att hålla en galen person i schack.
-Hallå. -Hallå.
Jag brukade älska såna.
Jag frågade om jag skulle gifta mig med Tony Romo.
Detta är ett äkta bevis på djupet av min tristess.
Ska vi testa den?
Är vi i Bermudatriangeln?
"Självklart, din skitstövel."
Jag menar, jag gjorde den, så...
Vill du prova?
Har du några brännande frågor till oraklet?
Måste jag säga frågan högt?
Helst, men om du vill vara en mystisk bitch, så okej.
Jag vet fan inte
Det var inte kul.
Hela poängen är att de ska ge en svaret, eller hur?
Jösses.
Om du är så orolig över hur hon mår,
bör du fråga henne själv.
Jag känner igen sexuell spänning när jag ser den.
Men oroa dig inte.
Jag vet inte varför det påverkade mig så.
Han var gammal.
Jag tittade på hans tänder efter, det är så man vet.
Nio år gammal, kanske?
Han slutade inte följa efter mig.
Han ville inte lämna mig i fred.
Och jag fick den här känslan,
att han ville att jag skulle göra det.
Nästan som om han bad mig.
Men jag vet inte.
Jag kanske bara intalar mig det för att inte känna mig så skyldig.
Eller ville han att du skulle leva.
Han var villig att gå vidare...
eftersom han visste att du förtjänade en chans till ett riktigt liv.
Sumpa den inte.
Nora, jag är så glad att du kom.
Jag beställde för oss båda.
Är du hungrig?
Jag vill berätta vad jag vill.
Okej.
Jag vill hjälpa min syster.
Herregud.
Det känns så bra att vara mätt.
Låt mig inte glömma att jag sa det.
När vi kommer tillbaka.
Jag vill inte vara rädd längre.
Hej.
Spelar det ingen roll för dig?
Vad?
Du är den här...
eldiga, passionerade personen.
Men sen igår kväll har du varit så jävla lugn. Jag antar...
Är det för att det inte betydde något för dig?
Nej, Shelby.
Det är för jag litar på dig.
Vad gjorde jag för att förtjäna det?
Du räddade mitt liv.
Men tänk om det spricker eller om vi gör varandra olyckliga?
Tänk om jag sårar dig?
Jag har sårat andra förut.
Väldigt illa.
Tänk om vårt flygplan kraschar?
Och vad händer om vi störtar i havet?
Och blir strandsatta?
Och vad händer om vi går vilsna och hungriga?
Allt det har redan hänt.
Det värsta har redan hänt.
Jag är inte rädd för något som kan bli bra.
Jag vill inte vara rädd
att bli förälskad, eller att älska vem jag vill.
Fritt, fullkomligt, utan förbehåll.
Jag vill hitta mitt folk.
Vilka de än är.
Jag vill hitta min styrka.
Jag vill skapa ett liv där vi inte alltid agerar
och kämpar och slåss.
Hallå. Vart ska du?
Till vattnet.
Du vet väl att "vänta efter att du ätit" är en myt?
Så klart jag gör.
Jag vill ha ett liv där vi bara kan vara.
Jag ska bara flyta runt, Nora.
Nora, jag kan lova dig allt det.
Och så mycket mer.
Och min syster? Kan hon också komma?
Om jag säger ja, kommer du?
Nora!
Vad fan händer?
Rör dig inte.
Haj!
Rachel!
Fan.
-De säger att det är kod lila. -Ja.
Tack som fan för det.
Vad händer med henne?
Anafylaktisk chock. Hennes hals täpps igen.
EVAS GRYNING
KONTROLLGRUPP: ADAMS SKYMNING
Vad fan?
Undertexter: Oskar Klaren
Kreativ ledare Elsa Hallström