Thom.
Det er synd, du ikke får at se, hvad du startede.
Hun var så ung.
Hun havde hele livet foran sig.
Åh gud. Hele sit skide liv.
-Åh gud. -Gretch. Hør.
Luk bagagerummet.
-Jeg er ked af det. -Luk det bagagerum.
-Frøken Klein, ikke sandt? -Jo, hej.
Jeg står for nye psykiatriske patienter.
Hvordan står det til? Godt, tror jeg.
Men der er et blinkende lys, som har været ubehageligt.
Det fungerer vist nu.
Jeg hallucinerer ikke.
Jeg må hellere passe på, du ikke hiver hele diagnosehåndbogen frem.
Jeg kan forstå, du har følt en del angst.
Ja. Mest arbejdsrelateret.
Og du har lavet selvskade.
Hvornår begyndte det?
Det er fire dage siden, at det blev værre,
men det er ikke slemt. Nærmere nervøse trækninger.
Okay. Jeg vil bede...
Så skal smuglergodset afleveres.
Mobil, nøgler, bælte. Jeg kender rumlen.
Det gør jeg.
Grundet mit arbejde.
Jeg har undersøgt afdelinger som denne.
På grund af mit job.
Hvornår må jeg tale med lægen?
Jeg ved, jeg blev anført som ikke-akut, og det er sandt,
men jeg vil helst ikke vente hele dagen.
Jeg beklager, men lægen har gået sidste runde.
Hvad?
-Han kommer først i morgen. -Hvabehar?
Her er cafeteriets menu.
-Nej. Hvad? -Du er heldig.
I aften er der kylling i flødesovs.
Vent. Jeg skal tale med nogen.
Pis.
Kom ind.
Hej, Leah. Jeg ville lige kigge til dig.
Her er lidt adspredelse.
Krydsord, Ekstrem Sudoku.
"Ekstrem"? Ro på.
Det er sudoku, ikke faldskærmsudspring.
Må jeg?
Jeg kiggede på din journal.
Der står, du har været anspændt.
Uregelmæssig søvn, mild oprevethed og lignende.
Det er nok sandt.
Hvad går dig på?
Jeg keder mig.
Men det værste er, at ingen svarer på spørgsmål.
Godt, jeg kom forbi, for jeg ved en masse.
Spørg bare.
Vi har været her i to dage nu. Hvor er mine forældre?
De er snart på vej.
Udenrigsministeriet skulle ordne deres visa.
Det er bureaukratisk, og besværligt. En pastil?
Du er som alle andre her.
Jeg spørger og får et svar eller ikke-svar,
og så får jeg slik eller mad.
Jeg føler mig som et barn,
der spørger til Gud eller døden.
"Hold ting tilbage, og distraher hende så."
Det er ikke min hensigt.
Lad os bare tale sammen.
Ingen af os skal noget,
og jeg skal sikre, at du har det godt.
Stil mig dine spørgsmål,
så skal jeg prøve at svare bedre.
-Må jeg få en pastil? -Ja.
Hvad synes du om det svar?
Hvornår ser jeg de andre?
Snart, håber jeg. I er i karantæne.
Samvær duer ikke under efterforskningen.
At I er adskilte, gør vidneudsagnene mindre kludrede og ærlige.
-Du savner dem, ikke? -Jo.
Måske mere, end jeg troede.
Måske
rigtig meget.
Måske var det bare det, at tiden gik.
På et tidspunkt fandt vi bare hinanden.
Vi var ikke venner eller noget,
men for første gang var vi et slags "os".
Vi lavede regler og havde opgaver.
Det lyder åndssvagt, men sådan føltes det ikke.
Reglerne var rimelige, og opgaverne blev delt,
og vi måtte alle tage én hviledag.
Det var hårdt, og vi havde alle brug for at slappe af
og være alene med vores tanker. Men ikke mig.
MAD - H2O - ILD - BRÆNDE - VASK - SLAP AF
Efter Jeanettes lig forsvandt, virkede alt ved øen forkert.
Jeg fik mørke tanker...
...i hovedet.
Spørgsmål.
Hvorfor har Julemanden ingen børn?
Han kommer en gang om året, og det er via skorstenen.
Hvad?
Jeg tænkte, du måske havde brug for en fræk julevits.
Jeg vidste det ikke, med det havde jeg.
Jeg vil ikke spørge, hvad du tænker på.
Det gør folk hele tiden, fordi jeg er stille.
Jeg kan ikke lide det.
Men hvis du vil snakke, er jeg her.
Min bedstefar sagde altid:
"En skilling for dine tanker."
Det var skrækkeligt.
Det er den klammeste måde at spørge folk om deres følelsesliv.
Her. Hvis dit hoved føles proppet,
og du vil tømme det, så prøv det her.
Jeg vil føle mig mindre skør. Det hjælper en dagbog ikke på.
Jeg tager altid en giftig tanke
og gør den til 11.000 til.
Må jeg se?
Det er ikke så personligt.
Bare observationer, tanker og citater.
Nora.
DOROTHY - HVEM MON BLEV DEN MASKEREDE SANGER?
Det er godt.
Du kunne prøve min måde.
Nej. Jeg kan ikke tegne.
Nej, give slip. Ingen følelser eller kompleksitet.
Skriv, hvad du ser, hører og ved.
Måske er det zenagtigt.
Hjalp hendes forslag?
Det var mest af alt underligt.
Jeg har før skrevet dagbøger, men ikke sådan.
Aldrig uden følelser.
Hvordan gjorde du normalt?
Altså, jeg...
...vendte vrangen ud på mig selv.
OG KÆRLIGHEDEN ER LANGT VÆK
SOM HIMLEN...
En mand i mine sko lyser op
Og alle aviserne løj
Men når jeg ser dig
er det dagens største nyhed
Så daler englene som regn
Og kærligheden
Man kan ikke give den væk
Inde i dig bevæger tiden sig
Og hun fortoner sig ikke
Spøgelset inde i dig Hun fortoner sig ikke
Jeg tog ud i skoven, fordi jeg ville leve bevidst,
men jeg får nok salmonella.
Jeg stoler ikke på Colby med de burgere.
Han er mega rig.
Hans far opfandt Bluetooth.
Ingen har skullet lave mad selv i hans familie i årtier,
og alligevel er han blevet grillmester.
Jeg skal i hvert fald ikke have noget.
Er du okay?
Ja.
Jeg er bare ikke sulten.
Tak, fordi du tog med.
Jeg ved godt, det ikke er noget for dig.
Det er det heller for dig.
Det ved jeg. Jeg ville...
Jeg...
Jeg lukker så meget lort ud om dem fra klassen,
og så slog det mig.
Jeg hænger slet ikke ud med dem.
Har de overrasket dig?
Det ved jeg ikke.
Folk på vores gymnasium
spiller 25-årige fra Brooklyn, ikke?
De lytter til lp-plader og går rundt med Infinite Jest.
Det er fedt at se dem te sig som åndssvage unger.
Nogle gange føler jeg, at jeg er 100 år gammel.
Tja, hvis du vil
skrue tiden tilbage sammen,
-Så har jeg noget, der kan hjælpe. -Hvad?
En billig vodka.
Beklager, jeg ikke har noget fint.
Jeg tager, hvad jeg kan få.
Du er ikke kommet videre på 15 minutter.
Hold mund. Den sidder fast.
Undskyld, hvad er dit gennemsnit? Lad mig.
Du hjælper ikke, Ian.
Vær en del af løsningen.
Jeg kan godt.
-Jeg... -Nej.
-Jeg kan godt. -Stop.
Du har dit eget telt.
Lad mig nu lige nyde min bedrift.
Fjern din frits fra min pude.
Du kan se ud på månen.
Ja.
Er det okay?
Er du sikker?
Ja. Det er bare koldt.
Græder du?
For helvede.
Lort. Undskyld.
Undskyld. Lort.
Jeg har det bare skidt.
Altså med alting.
Alting eller bare ham?
Jeg er en meget ikke-voldelig person,
men jeg har lyst til at slå ham ihjel.
Det må du ikke sige.
Hvorfor? Han er et røvhul.
Det må du ikke sige.
Du kender ham ikke.
Jo, det gør jeg.
Jeff Galanis er en stor nar,
som prøvede på noget med en gymnasieelev
og så jordede dig.
Sig ikke sådan. Du skal slet ikke sige hans navn.
Hvor skal du hen?
Det ved jeg ikke.
Stop, Leah. Vi er midt ude i ingenting.
VABEL PÅ STORETÅEN
MARTHA OG MARCUS... DE ER NÆRMEST GIFT NU
SHELBY ER UNDERLIG
HUN FANDT PILOTERNES TASKE MED MEDICIN.
HUN GÅR ALTID VÆK.
HUN BORTFORKLARER ALTING.
HVAD ER DER MED SHELBY
Hej, folkens.
Hvem er klar til at fråde?
Sådan.
Ja.
Kom til mor.
Proteiner, fedt.
Sådan.
Jeg kan mærke mit sundhedsniveau stige til 100 igen.
Du er en sand nørd. Jeg håber ikke, det var fra gaming.
Det var det.
Jeg ved, det er små dyr,
men de er så gode, jeg ikke kan stoppe.
Hvad er der galt med mig?
Du bør give dig selv lov.
Altså til hvirvelløse dyr.
-Det handler om overlevelse. Ja.
Skal du ingen have, Shelby?
Nej. Ellers tak.
-Hvorfor ikke? -Jeg er allergisk over for skaldyr.
Jeg fik en reje til min fætters fødselsdag,
og min hals snørede sig helt sammen.
Du går glip af noget.
De bør spises med hvidløgssmør
og pomfritter på en terrasse i Barcelona,
men... Salud.
De rige svin.
Toni. Du går til den.
Jeg har erfaring med det, I ved.
Hvad? Det er da rigtigt, ikke? Deres form...
Form og tekstur.
Ja, ikke? Det er som en...
Som en fisse.
Hvad?
Hvis I vil lære at spise denne bløde, smukke skat,
kan jeg vise det, og det kræver ikke hvidløgssmør, blot finesse.
Slik den.
Mere har vi ikke fået herude.
Sådan, tøs. Hold da kæft.
Jeg længes virkelig efter min mobil.
Gider du stoppe?
Okay.
Det var sjovt, og Shelby kan ikke slappe af.
Jo, jeg kan.
Jeg er vel bare...
Jeg synes ikke, den slags er sjovt.
-Hvad mener du? -Du ved...
Pornografiske ting.
Jeg er kristen og fra et kristent hjem.
Så jeg må godt væmmes lidt.
Få det kors ud af røven.
Det er sjovt at være klam.
Det er mere end det.
Sig det nu bare.
For din dårlige energi
har jeg oplevet før.
Hvad mener du?
Hun hader, jeg er lesbisk. Det er det, hun væmmes ved.
Det passer ikke.
Jeg vil være så ærlig som muligt, for det fortjener I.
Jeg mener, at det er en synd.
-Det er for meget. -Undskyld.
Jeg har ikke lært andet.
Hør. Jeg har intet had i hjertet.
-Jeg har ondt af... -Fuck dig.
Hvad?
Må jeg ikke have min tro?
Nej, ikke den.
Vil du have en hånd?
Jeg vil nødig glæde mig for tidligt,
men jeg har en fornemmelse af,
at vi snart bliver reddet.
Hvad er der galt, Martha?
Du må ikke tænke, som du gør.
Jeg vidste, det ville ske.
Jeg mener det.
Du kan ikke have et problem med en person på grund af den, de er,
og noget, de ikke kan lave om på.
Jeg kan ikke acceptere alle.
Jeg forsøger at elske dem alle.
Jeg prøver virkelig, selvom de gør det svært.
Se mig i øjnene, og sig, at jeg ikke gør det.
Det her gør mig så...
Hallo.
Er du okay?
Jøsses.
Lad os finde et sted, du kan ligge ned.
Jeg er ikke færdig.
Det er nok noget, du har spist.
-Klein? -Ja?
Der er telefon.
Kun to minutter.
Hvad er der sket?
Jeg ville ikke gøre dig nervøs i din nuværende situation...
Jeg kan høre, du sveder, Thom. Hvad er der?
Der er en kode 215.
Alle undtagen en er ramt.
Hvad mere?
Det ligner madforgiftning.
Nogle er okay, andre har det rigtig skidt.
Jeg kommer straks.
Okay, men du har lagt planer for det.
Audrey er klar, vi er klar, og de er ikke hjælpeløse.
De har antibiotika og medicin mod kvalme.
Jeg kommer alligevel.
Det var min mand.
Der er sket noget hjemme.
Jeg er nødt til at gå.
Vi kan ikke udskrive dig uden lægens godkendelse.
Kan vi arbejde på, at det sker?
Lægen er her ikke.
Det ved jeg godt,
men det er et hospital. Der er seks etager med læger...
-Sådan fungerer det ikke. -Så lav det om.
Jeg skal hjem. Mine børn er syge.
Beklager, du har skrevet under på,
at vi skal beholde dig i 24 timer.
Det vil jeg skide på. Giv mig den telefon...
-Er der noget galt? -Nej.
Jeg skal kontakte mit lift.
-Det er en hårdknude. -Hårdknude?
Det findes ikke blandt rimelige mennesker.
-Giv mig telefonen. -Nej.
Slip mig.
Er det virkelig nødvendigt? Hvad? Nej.
Pis. Hvad har I...
Perfekt... Kom så.
Hjælp mig, ven.
Slug. Slug, kælling.
Se, hvad du fik mig til. Du fik mig til at lyde som en voldtægtsmand.
Jeg var nødt til at smide mine bukser.
Ja, fuck bukserne. Drik.
Er hun...
Er hun okay?
Er du okay?
Det skvulper lidt,
men det værste er vist ovre. Og dig?
Jeg har det ret dårligt.
Men ikke hvis man sætter det i perspektiv.
Toni, hun har det virkelig ringe.
Ved du, hvor Shelby er?
Hun var derovre med Nora og Rachel og gav dem vand.
Nu ved jeg det ikke.
Hun forsvinder hele tiden.
Når nu ingen af os har det rigtig skidt,
så lad os dele os op.
Jeg ser efter Toni, og kan du hente den sorte taske?
Pilotens taske?
Ja, fint.
Den er på træet med piggene.
Der er antibiotika og medicin mod kvalme.
Der er et par tabletter. Kan du det?
Tak.
Da jeg var fire eller fem, troede jeg, der var et monster under min seng.
Mine forældre spurgte, hvordan det så ud,
og jeg sagde, det havde skæl og horn.
Og knive i stedet for fingre.
Jeg kunne se det så tydeligt.
Mine forældre lo bare
og rodede mig i håret og sagde, at jeg havde en livlig fantasi.
Hvor troede du, hun gik hen?
Det ved jeg ikke.
Du var årvågen nok til at følge hende. Du må have tænkt noget.
Ja, men det er så skørt, at jeg ikke tør nævne det.
Jeg dømmer ikke. Prøv.
Jeg troede, hun havde en telefon.
Og at hun kunne kommunikere med omverdenen.
Med hvem?
Aner det ikke.
Der ser du. Det var latterligt.
Og det er den mest rationelle.
Jeg troede også, hun havde et skjul under jorden.
Og at hun havde skjult en pistol,
som hun ville jage os med til sidst.
Eller måske havde hun Jeanettes lig.
-Fuldstændig sindssygt, ikke? -Det kaldte de også Copernicus,
da han sagde, Jorden drejer om solen.
Det er ikke alle skøre idéer, der ikke passer.
Men hun gik formentlig bare til dammen efter vand, ikke?
Jeg bemærker,
at fornuftige forklaringer ikke interesserer dig.
Du er en klog pige, der finder på vilde historier.
Og det er den, du vælger at tro på på, på både godt og ondt.
Det er nok oftest ondt.
Har du set Ian?
Nej, jeg har ikke.
Han er her. Det må han være.
Det er klart. Han har intet fravær.
Det er imponerende for en, der ser ud til at mangle næring.
Skal du med til Ivys fætters fest fredag?
Det bliver lidt blandet, men måske sjovt.
Tænk over det.
Har du tid?
Baseret på konteksten kommer du vist ikke med en olivengren.
Jeg ved, det var dig.
-Hvabehar? -Jeg har tænkt på det,
de ting, du sagde, og vreden i din stemme,
pludselig gav det mening.
Du sendte ham min fødselsattest.
-Hvad har jeg... -Min fødselsattest til Jeff.
Lyv ikke. Du er sygt dårlig til det.
-Du er helt væk. -Hvad var din plan?
Ville du ødelægge det, så du kunne prøve?
Det, der skete på campingpladsen, var ikke noget udspekuleret.
Jeg var mig, og jeg kan virkelig lide dig.
Og som en, der kan lide dig,
tøver jeg ikke med at skide på din 30-årige kæreste,
men jeg vil sgu ikke sabotere jeres forhold
på den lyssky måde, du anklager mig for.
Ring til ham.
-Hvad? -Du skal ringe til ham
og sige, at det var dig, og at du holder det hemmeligt.
Undskyld, Leah. Jeg...
Jeg kan ikke hjælpe dig.
Alting brænder.
Min hud, mit røvhul.
Kan du få dig selv til at tro, at du fik dig selv til det?
Egentlig ikke.
Ikke lige nu.
Jeg dummede mig, Nora.
Hvad mener du?
Jeg fandt muslingerne.
Jeg tog dem med.
Du kunne ikke vide det.
Jeg tog dem med
og solgte dem som noget fantastisk.
Det føltes godt.
Det føltes som en sejr.
Det er min skyld.
Hold mund, Rachel.
Det hele er min skyld.
Undskyld. Jeg mener det.
-Jeg er ked af det. -Giv mig skylden.
Giv mig skylden, for fanden.
Det er min skyld, vi er her.
Vi brokkede os Når udlejeren nedgjorde os
Ingen varme Julen sprang os over
Fødselsdagene var værst
Nu drikker vi champagne når vi tørster
Hvor fanden er Leah?
Nej...
Du troede, du fandt dem alle.
Jeg ved ikke, hvad der skete.
Jeg har nogle forslag.
Febervildelse, dehydrering.
Tyngdekraften.
Jeg ville ikke være efter mig selv.
Bare giv uheld skylden.
Men det var ikke din første fejl, vel?
Hvad mener du?
Undskyld, det lød dumsmart. Jeg er tennisfan.
Jeg mente en utilsigtet fejltagelse
fra din side, som kostede dyrt.
Opringningen den aften,
som du foretog til din ven.
Du var meget følelsesladet
og kunne ikke bede om hjælp.
Skal du pointere mine fejl igen og igen?
-Hvad hjælper det? -Det var ikke målet.
Jeg vil blot finde et mønster.
Dit sind...
Det er som...
Det er som en røgmaskine.
Det skaber en masse tvangspræget energi.
Disse tvangsprægede mistanker,
den tvangsprægede sorg og kærlighed.
Det er så udtalt,
at din dømmekraft sløres.
Og det fører til, at du begår fejl.
Åh gud.
Der lugtede af hundemad derinde.
Hold kæft en lam fest.
Ja, en glorificeret legeaftale for wannabe-kendte.
Hvad laver du?
Må jeg komme forbi?
Jeg er tæt på. Spyt på hånden igen.
Hold da kæft.
Ja, sådan.
Har du et lommetørklæde?
Pis. Ja. Undskyld.
Jeg har ikke set dig til en af Bens raves før.
Hvorfor?
Jeg er nok ikke en "Bens raves"-type.
Du...
Er du sammen med nogen?
Nej. Er du?
På sin vis. Jeg vil bare være ærlig.
Ja. Jeg forstår.
Hun...
Hun er i Tahoe denne weekend.
Hvis du har tid,,
tager gutterne og jeg til godsbanen i Oakland.
Vi skal drikke og hygge os.
Tag med.
Vil du videre?
Ja.
Kom nu...
Hvor fanden er kvalmemedicinen?
Hvad er der sket med tasken? Den er fuld af jord.
Jeg ved det ikke, men...
Men antibiotikummet, du gav os, vil hjælpe, ikke?
Ja, det vil slå baktierne ihjel og hjælpe de fleste af os.
Men Toni og Martha har brug for mere.
Kvalmemedicinen vil hjælpe med at holde vand inde, og der er to.
Det var halvdelen.
Gå over med den. Jeg finder den anden.
Jeg har medicin.
Jeg har én pille.
Hun har det rigtig skidt.
-Toni. -Jeg klarer mig.
Op med dig. Du skal drikke.
Dot.
Den anden pille er væk.
Åh gud. Hun har det rigtig skidt.
Det vil hjælpe, men der er kun en.
Kom nu, Dottie. Hun har mest brug for den.
Klarer du dig, Martha?
Jeg tager en Pepto i stedet.
Okay.
Toni...
Du skal tage den her.
Gå væk fra mig...
Er Shelby den rette til det her med det,
-der skete tidligere... -Jeg gør det.
Hvis jeg giver dig den, vil du tage den?
Jeg tager ikke noget fra dig.
Den vil redde dit liv. Tag så den pille.
Giv mig den. Så gør jeg det sgu.
Giv hende pillen, for helvede.
Kors. Må jeg ikke hjælpe hende?
Slug så den pille.
Hun var for stolt.
Derfor ville hun ikke tage pillen.
Eller sådan noget.
Stolthed.
Det er farligt at have for meget.
Det er det også ingen at have.
-Ses vi i morgen? -Fedt.
En mand i mine sko lyser op
Og alle aviserne løj
Men når jeg ser dig
er det dagens største nyhed
Så daler englene som regn
Og kærligheden
Man kan ikke give den væk
Inde i dig bevæger tiden sig
Og hun fortoner sig ikke
Spøgelset inde i dig
Fortoner sig ikke
Hallo.
Hvad?
Rutinebevidsthedstjek.
Pis af, spade.
Hallo.
Kan du huske, da du sagde, du aldrig ville skide udendørs?
Hvordan går det med det?
Temmelig dårligt.
Det samme med min tyktarm
og min værdighed.
Jeg vidste, jeg ville få madforgiftning en dag.
Jeg troede, det ville blive skolens nuggets.
Tak, fordi du passede på mig i dag.
Det var så lidt. Tænk ikke på det.
Er du okay?
Ja.
Jeg sveder bare.
Jeg køler mig lidt af.
Du skal huske at drikke.
Tak.
Marty?
Pis.
Martha.
Ven, jeg ved, du er vågen.
Mangler du noget?
Jeg kan tjekke, om de har de chips, du kan lide.
Takis.
Du kan ikke bare ligge sådan.
Leah.
Mare, lægen vil sige noget.
Jeg ved, det er skræmmende,
men fysisk er hendes skader minimale.
Der er et brækket ribben og skrammer,
og hun var virkelig heldig.
Hun har intet sagt.
Det er ikke udsædvanligt efter et chok.
Jeg kan ikke...
Jeg kan ikke nå ind.
Hun har været som et spøgelse i månedsvis.
Hver gang jeg tror, hun får det bedre,
så er det et skridt frem og to tilbage.
Jeg kan anmode om en psykiatrisk vurdering.
Når jeg bruger ordet tvangspræget,
er det hverken en løftet pegefinger eller for at kritisere dig.
Det er et ord, der skal gøre det nemmere at forstå dig.
Du kan godt se, det passer på dig, ikke?
Og kan du se, det kan være en trussel?
Okay.
Her.
Okay.
Vend hende om på siden.
Hvad er der med hende?
Jeg ved det ikke. Måske var Pepto ikke det rette.
Hvad gør vi nu?
Det ved jeg stadig ikke.
Find på noget.
Hvis vi havde den anden kvalmepille, kunne hun holde vandet inde.
Hvorfor gav du mig den sidste?
-Toni... -Du spildte den på mig.
-Toni, jeg... -Se på hende.
Hun er et godt menneske, der tænker på andre.
Hun har en familie,
-og du reddede mig? -Du var ved at dø.
Og hvad så?
Jeg er ligegyldig.
For helvede, jeg er ligegyldig.
Der er måske mere medicin derude,
måske endda det, hun har brug for.
Jeg tabte måske noget i skoven.
Jeg var derude og febersyg.
Jeg må have tabt tasken, og det hele røg ud.
Hvorfor har du ikke sagt det?
Undskyld.
Du skal vise mig, hvor du tabte den.
Lad os tænke os om.
Havde du ikke ladet din tvangsparanoia om Shelby tage overhånd,
ville du ikke føle skyld, vel?
Jeg forsøgte at gøre det godt igen.
Ja, du forsøgte.
Hvorfor er du så hård?
Jeg er ikke med.
Dine beskyldninger, dit blik.
Mit blik...
Jeg ved ikke... Som om jeg er kriminel.
Måske er det din paranoia igen.
Den projicerer du over på mig.
Undskyld, hvad sagde du, at dit job var?
At beskytte os?
-Ja. -At gøre os trygge?
Det er meningen.
Men jeg føler mig angrebet.
Jeg forsøgte at gøre det godt igen. Indrømmede fejlen.
Ja, men ikke opringningen. Hvorfor?
Det ved jeg ikke.
Jeg er ung og dum og forelsket.
-Tror du, jeg er perfekt? -Okay.
Nå...
Hvad sker der?
-Bare tag det roligt. -Jeg er rolig.
Du er overvældet.
-Gu er jeg ej. -Fald ned.
-Nej. -Nej, slip mig.
Slip mig.
Okay.
Jeg har sovet som et lille barn.
Det var nok godt, at jeg fik det på afstand.
Mit arbejdsliv har været hårdt på det seneste.
Jeg står for et nyt initiativ på arbejdet.
Der har været modstand.
Bureaukrati og besvær.
Jeg har også...
...mistet en
for ikke så længe siden.
En, som hjalp mig med min forskning.
Hun havde stort potentiale, denne unge kvinde.
Jeg tænker ofte på hende. Hvad hun ville være blevet til.
Jeg er også vred på hende
på grund af det besværlige ved hendes død.
Jeg forstår, at det er en upassende reaktion.
Men alligevel.
Så er der mine pligter som mor, som...
Dem tager jeg ikke let på.
Det er ikke let med teenagere.
De kan være fantastiske og tåbelige, blide og onde på en gang.
Det er noget af en rejse.
Jeg er ikke altid glad for det.
Du er ikke ærlig over for mig.
Måske er noget af det sandt,
men det er begravet under et lag af bedrag.
-Hvabehar? -Det er ærgerligt.
Indtil du er mere ærlig over for mig,
kan jeg ikke hjælpe.
Hvorfor tror du ikke, jeg er ærlig?
Din stemmeføring. Den er for fin og lyder øvet.
Du undgår kropssprog, og dine øjne bevæger sig mod højre,
hvilket vidner om bedrag.
Og sidst, men ikke mindst, mit instinkt.
Jeg vidste, du var god, da jeg tjekkede dig,
men jeg troede ikke, du var så god.
Hvabehar?
Du fik topkarakterer ved Johns Hopkins.
Skrev postdoc ved Yale.
Skrev banebrydende artikler om teenagepsykiatri,
før du fremsatte nogle lettere kontroversielle tanker,
så du havnede her, hvor du sygner hen på et sindssygehospital.
Det nye initiativ, jeg nævnte.
Den seneste uge er det gået op for mig, at det har brug for en som dig
med en skarp hjerne og en blid hånd
til at styre sårbare patienter gennem mørket.
Hvor vil du hen med det?
Kom nu, Daniel.
Det her job er en hån mod en med dine talenter.
Jeg indskrev mig for at møde dig.
Og nu vil jeg tilbyde dig et job.
Indgiv din opsigelse, og hav dit pas klar.
For om to måneder
skal vi lave banebrydende arbejde sammen.
Det var virkelig mesterligt.
Godt, du er tilfreds.
"Tilfreds" er en underdrivelse.
Du var ekstatisk over at se hende tabe hovedet.
At udtrække en beretning med så høj detaljerigdom...
Det er en kunstform, den måde du skaber rum til pigerne.
Jeg har bare brugt 10.000 timer.
Jeg håber, du forstår værdien
af den data, du lige skaffede.
Vi har set dem håndtere regressiv politik,
klare sundhedskriser...
Det glæder mig, du er tilfreds.
Vi har gjort størst fremskridt med Leah,
og hvordan hun har det, når hun vågner.
Og hvordan er det?
Skyldig, Gretchen.
Det har altid været
-en prioritet. -Højeste prioritet.
Jo mere implicerede de føler sig,
jo mindre er risikoen for, at de afslører os.
Det forstår du vel?
Må jeg spørge om noget?
Tænker I på jeres første hjertesorg?
Ja.
Shannon Abbot, 1997.
Hun var sammen med min bedste ven, da jeg var på football-lejr.
Dan?
Hele tiden.
Hele fucking tiden. Jeg overlevede det knap nok.
Ja, det rammer en.
Inde i dig
Bevæger tiden sig
Og hun fortoner sig ikke
Spøgelset inde i dig
Hun fortoner sig ikke
Tekster af: Emil Tolstrup
Kreativ supervisor Lotte Udsen