Thom.
Problemet er at du ikke ser hva du startet.
Hun var så ung, var hun ikke?
Hun hadde hele livet foran seg.
Herregud. Hele livet.
-Herregud. -Gretch. Du.
Lukk bagasjerommet.
-Beklager. -Lukk bagasjerommet!
-Miss Klein, ikke sant? -Hei, ja.
Jeg har ansvar for psykiatrisk innleggelse.
-Hvordan går det? -Bra, tror jeg.
Men det er et blinkende lys som har vært veldig ubehagelig.
Det virker greit nå.
Jeg hallusinerer ikke, forresten.
Jeg bør vel passe på hva jeg sier. Jeg vil ikke ha hele diagnosemanualen.
Jeg forstår at du har opplevd et høyt angstnivå.
Ja. Stort sett på grunn av jobben.
Med tendenser til selvskading.
Kan du si meg når de begynte?
Det var for rundt fire dager siden, da jeg nådde toppen,
men de er milde. Egentlig mer som nervøse rykninger.
Ok. Så jeg skal...
På tide å gi fra meg sakene.
Telefon, nøkler, belte. Jeg kjenner rutinen.
Altfor godt.
På grunn av jobben.
Jeg har undersøkt sentre som dette, så jeg kjenner rutinene.
Profesjonelt.
Når kan jeg snakke med legen?
Jeg vet jeg ble diagnostisert som ikke-kritisk, som er korrekt,
men jeg vil helst ikke vente hele dagen.
Beklager, Miss Klein, men legen har gått for dagen.
Hva?
-Han kommer tilbake i morgen. -Unnskyld meg?
Kalenderen for kantinen.
-Nei. Hva? -Du var heldig.
I dag er det kongekylling.
Nei. Vent. Jeg må snakke. Vent.
Faen!
Kom inn.
Hei, Leah. Ville bare se om det gikk bra.
Jeg tok med noen distraksjoner.
Ordleting, ekstrem sudoku,
som... "Ekstrem"? Kom igjen.
Det er sudoku, ikke fallskjermhopp.
Får jeg lov?
Jeg så gjennom journalen din.
Det står at du har vært nervøs.
Uregelmessig søvn, mild opphisselse og lignende.
Det stemmer vel.
Hva plager deg?
Kjedsomheten er ikke bra.
Men det er mest at ingen kan svare på spørsmålene mine.
Bra jeg kom innom, da. For jeg vet mye.
Prøv.
Ok. Vi har vært her i to dager nå. Hvor er mine foreldre?
De kommer snart.
Vi måtte jobbe med å få dem visum.
Det går sakte, mange detaljer. Mintpastill?
Du er som alle andre her.
Jeg stiller et spørsmål, får et svar eller ikke,
og så får jeg godteri eller mat.
Det føles som jeg er et barn
som spør om Gud eller døden
og: "Ikke si for mye, distraher henne."
Jeg prøver ikke på det.
Vet du hva? La oss bare snakke.
Ok? Vi har begge tid,
og det er min jobb her å gjøre deg komfortabel.
Så still meg noen spørsmål til,
og se om jeg kan svare bedre.
-Har du en mintpastill? -Ja.
Hvordan var det svaret?
Når får jeg møte de andre?
Forhåpentligvis snart. I tillegg til karantenen
kan dere ikke møtes under etterforskningen.
Og å holde dere atskilt gjør gjenfortellingen klarere, mer ekte.
-Du savner dem, hva? -Ja.
Kanskje mer enn jeg trodde.
Kanskje
veldig mye.
Kanskje det bare var tiden som gikk.
Men på et tidspunkt fikk vi en forbindelse.
Vi ble ikke venner,
men for første gang var vi "oss".
Vi hadde regler, hver hadde sine oppgaver.
Det høres teit ut, men det føltes ikke sånn.
Reglene var rettferdige, oppgavene var fordelte,
og hver av oss fikk en hviledag.
For det var brutalt der, og alle trengte en sjanse til å slappe av,
være alene med tankene våre. Alle unntatt meg.
MAT - H2O - ILD - VED - VASKE GJØRE INGENTING.
Siden liket forsvant, føltes alt ved øya feil igjen.
Det ble dystert...
...i hodet mitt.
Spørsmål.
Hvorfor har ikke julenissen barn?
Han kommer bare én gang i året, og det er ned pipa di.
Hva?
Jeg tenkte du kanskje trengte en skitten julevits.
Jeg visste det ikke, men det gjorde jeg.
Jeg skal ikke spørre hva du tenker på.
Folk gjør det med meg hele tiden fordi jeg er stille.
Jeg liker det ikke.
Men om du vil snakke, er jeg her.
Bestefaren min pleide å si til meg:
"En øre for tankene dine."
Det er fryktelig.
Ja. Det er den ekleste måten å spørre noen om deres innerste tanker på.
EVAS DAGGRY
Her. Om hodet ditt er fullt,
om du vil tømme det, prøv dette.
Nei. Jeg prøver å føle meg mindre gal. En dagbok er ikke metoden.
Jeg tar alltid én dårlig tanke
og gjør den til 11 000 flere.
Kan jeg se?
Det er ikke så personlig.
Bare observasjoner og tanker og sitater.
Nora.
DOROTHY - JEG LURER PÅ HVEM DEN MASKERTE SANGEREN VAR TIL SLUTT
Dette er fantastisk.
Prøv det på min måte.
Nei. Jeg kan ikke tegne.
Nei, bare uten å tenke. Ingen følelser, ingen hindringer.
Bare skriv ned det du ser, det du hører, det du vet.
Det kan være veldig zen.
Syntes du det hjalp, det hun foreslo?
Det var mer rart enn noe annet.
Jeg har jo hatt dagbøker før, men ikke som det.
Aldri uten... følelse.
Hvordan gjorde du det vanligvis?
Jeg bare
vrengte sjelen min.
OG KJÆRLIGHET KJÆRLIGHET KJÆRLIGHET ER ALT
HIMMELEN BORTE...
En mann i mine sko løper lett
Og alle avisene løy i kveld
Men at jeg faller for deg
Er dagens nyheter
Engler faller som regn
Og kjærlighet, kjærlighet
Du kan ikke gi den bort
Inni deg går tiden
Og hun blekner ikke
Ånden i deg Hun blekner ikke
Jeg dro ut i skogen fordi jeg ville leve med mening,
men jeg har følelsen av at jeg må leve med salmonella.
Jeg stoler ikke på Colby med de burgerne.
Han er kjemperik.
Faren hans fant opp teknologien bak Bluetooth.
Vedder på at ingen i familien hans har måttet lage mat på lenge,
men vi har utnevnt ham til grillmester.
Ja, jeg står over middagen.
Alt i orden?
Ja.
Jeg er bare ikke sulten.
Takk, forresten, for at du ble med.
Jeg vet at dette ikke er din greie.
Ikke helt din heller.
Jeg vet det.
Jeg bare...
Jeg snakker så mye dritt om folk i klassen,
og så slo det meg.
Jeg henger ikke så mye med dem.
Har noen overrasket deg ennå?
Jeg vet ikke.
Vet du hvordan alle på skolen vår
later som de er 25-åringer fra Brooklyn?
De hører på vinyl-plater og har med seg Infinite Jest.
Det er vel gøy å se dem endelig oppføre seg som dumme unger.
Iblant føler jeg meg virkelig 100 år gammel.
Om du vil
skru tiden tilbake sammen,
-tror jeg at jeg har løsningen. -Hva?
Vodka fra nederste hylle.
Beklager at jeg ikke har noe bra her.
Jeg tar det jeg får.
Jøss. Du har ikke kommet noen vei på 15 minutter.
Hold kjeft. Den sitter fast.
Hva er karaktersnittet ditt igjen? Få prøve.
Nei. Du hjelper ikke, Ian.
Vær en del av løsningen.
Jeg klarer dette.
-Jeg... -Du klarer ikke dette.
-Jeg ordner det. -Ian, slutt.
Hei!
Du har ditt eget telt.
Bare la meg nyte det jeg har oppnådd et øyeblikk.
Få håret ditt vekk fra puten min.
Dæven. Du har et månetak.
Det har jeg.
Er dette ok?
Er du sikker?
Ja. Det er bare kaldt.
Herregud. Gråter du?
Faen.
Faen. Jeg er lei for det.
Jeg er lei for det. Faen.
Jeg føler meg bare veldig dårlig nå.
Om alt.
Alt, eller bare ham?
Jeg er ikke en voldelig person,
men jeg kunne drept ham for det han gjorde mot deg.
Ikke si det.
Hvorfor ikke? Han er en drittsekk, Leah.
Ikke si det.
Du kjenner ham ikke.
Jo, det gjør jeg.
Jeff Galanis er en svær drittsekk
som prøvde seg på en jente på videregående
og så dumpet deg.
Ikke si det. Ikke engang si navnet hans.
Hvor skal du?
Jeg vet ikke.
Leah, stopp. Vi er midt ute i ingenmannsland.
BLODBLEMME PÅ STORTÅEN.
MARTHA & MARCUS... I PRAKSIS GIFT NÅ.
SHELBY OPPFØRER SEG RART.
HUN FANT PILOTVESKEN MED MEDISINENE.
HUN GÅR ALLTID SIN VEI
OG FORKLARER BORT TING.
HVA FAEN FEILER DET SHELBY
Hei, festmennesker.
Hvem vil spise?
Helvete.
Ja.
Kom til mamma.
Protein.
Visst faen.
Jeg føler allerede at helsemåleren min klatrer tilbake til 100.
Du er virkelig en nerd. Ikke si det var en spillreferanse.
Kan ikke gjøre det.
Jeg vet at dette er små dyr,
men de er så gode, og jeg kan ikke slutte å spise dem.
Hva er galt med meg?
Gi deg selv et frikort.
For virvelløse dyr.
-Og sultsituasjoner. -Ja.
Ingen blåskjell, Shelby?
Nei. Det... går bra.
-Hvorfor ikke? -Jeg er kjempeallergisk mot skalldyr.
Jeg spiste en popkorn-reke en gang,
og luftrøret mitt lukket seg.
Du går glipp av noe.
Disse ville smakt best med hvitløkssmør
og pommes frites på en terrasse i Barcelona,
men... Salud.
Jævla én-prosentere.
Dæven, Toni. Du gjør innhogg.
Prøver bare å holde stilen.
Hva? Kom igjen, innrøm det. Formen deres.
Form og tekstur.
Ikke sant? Jeg mener, de er på en måte som...
Som en fitte!
Hva?
Vil dere vite hvordan man spiser denne skatten,
kan jeg vise det, og det krever ikke hvitløkssmør. Bare finesse.
Kil klitten.
Dette er så mye noen av oss har fått oss.
Gå for det. Helvete.
Jeg har aldri savnet telefonen min sånn.
Kan dere slutte?
Ok.
Det var kjempemorsomt, og Shelby er ikke kul.
Unnskyld meg, jeg er kul.
Jeg bare...
Jeg ser vel ikke humoren i sånt.
Hva mener du med "sånt"?
Pornografiske gester.
Jeg er kristen, fra et kristent hjem.
Så jeg kan være litt støtt.
Dra korset ut av ræva di.
Det er gøy å være vulgær.
Det er ikke alt som skjer her.
Ikke tull, Shelby.
For vibbene jeg får fra deg,
jeg kjenner dem godt.
Hva mener du, Toni?
At jeg er homo. Hun liker det ikke.
Det er ikke sant.
Jeg skal være så ærlig jeg kan, for dere fortjener det.
Jeg tror den livsstilen er syndig.
-Dette er utrolig. -Beklager,
men alt jeg har lært, har lært meg det.
Jeg har ikke noe hat. Jeg synes bare
-synd på... -Dra til helvete.
Hva er det?
Kan jeg ikke tro hva jeg vil?
Ikke det.
Trenger du hjelp?
Jeg vil ikke bringe ulykke,
men jeg har en intuitiv følelse.
Vi blir snart reddet.
Martha, hva er i veien?
Du kan ikke tenke slik du gjør.
Jeg så vel dette komme.
Shelby, jeg mener det.
Du kan ikke ha et problem med hvordan noen er,
med noe de ikke kan forandre.
Hva så? Jeg kan ikke akseptere alle.
Men jeg prøver å elske dem, hver eneste en.
Jeg prøver, selv når de gjør det vanskelig.
Se meg i øynene, Martha, og si jeg ikke iallfall gjør det.
Alt sammen får meg bare til...
Du.
Går det bra?
Herregud.
La oss få deg et sted der du kan legge deg ned.
Det er ikke over.
Det går bra. Det er nok bare noe du spiste.
-Klein? -Ja?
Telefon.
Bare to minutter.
Hva har skjedd?
Jeg ville ikke bekymre deg, siden du allerede må takle...
Jeg kan høre deg svette, Thom. Si hva som er galt.
Vi har en kode 215.
Alle unntatt én er påvirket.
Detaljer, takk.
Det virker som matforgiftning.
Tilstanden varierer fra ok til kritisk.
Jeg kommer straks.
Ok, men du gjorde forberedelser for dette før du dro.
Audrey er klar, vi er klare, og de er ikke forsvarsløse.
De har antibiotika og halofin mot kvalme.
Jeg kommer likevel.
Det var mannen min.
Det er en krise hjemme.
Jeg er redd jeg må dra straks.
Beklager, vi kan ikke skrive noen ut uten godkjennelse.
Ok.
Kan vi få det til å skje?
Jeg er redd legen ikke er her.
Jeg vet han ikke er her.
Men dette er et sykehus. Det er seks etasjer fulle av leger...
-Det er ikke slik vi jobber. -Så endre noe.
Jeg må hjem. Jeg har syke barn.
Beklager, men innskrivelsen din
krever at vi holder deg her i 24 timer.
Jeg driter i hva jeg signerte. Få den telefonen...
-Alt i orden her? -Ja.
Jeg må bare ringe etter bilen min så jeg kan dra.
-Situasjonen er fastlåst. -Hva?
Det skjer ikke mellom fornuftige mennesker.
-Få telefonen. -Nei.
Slipp meg.
Seriøst? Er dette nødvendig? Hva? Faen, nei.
Helvete. Hva har du...
Ok, perfekt. Kom igjen.
Hjelp meg litt.
Svelg. Svelg, kjerring.
Ser du hva du fikk meg til å gjøre? Jeg hørtes ut som en voldtektsmann.
Buksene mine. Jeg måtte legge dem igjen.
Til helvete med dem. Drikk.
Er hun...
Er hun ok?
Hei. Går det bra?
Alt er litt uklart,
men tror det verste er over. Med deg?
Ganske elendig.
Men ikke så ille på en skala.
Toni er helt på randen.
Aner du hvor Shelby er?
Hun var der borte og ga Nora og Rachel vann.
Men nå vet jeg ikke.
Det er som om hun stadig fordufter.
Ok. Siden vi to ikke har det så ille,
la oss splitte og herske.
Jeg skal passe på Toni, kan du hente den svarte vesken?
Pilotens veske?
Ja, så klart.
Den er på det piggete treet.
Det er antibiotika i den, og medisiner mot kvalme.
Jeg tror det er noen tabletter. Klarer du det?
Takk.
Da jeg var fire eller fem, var jeg sikker på at det var et monster under senga mi.
Foreldrene mine spurte hvordan det så ut,
og jeg sa det hadde skjell og horn.
Og kniver i stedet for fingre.
Jeg så det tydelig.
Foreldrene mine bare lo,
rusket meg i håret og sa jeg hadde en aktiv fantasi.
Hvor trodde du hun skulle?
Jeg visste det ikke egentlig.
Du var bevisst nok på det til å følge henne. Du må ha hatt teorier.
De er latterlige. Jeg kan ikke si dem høyt nå.
Jeg dømmer ikke. Prøv.
Ok. Jeg trodde hun hadde funnet en telefon.
Og funnet en måte å kommunisere med noen utenfra.
Hvem tenker du på?
Aner ikke.
Ser du? Det er latterlig.
Og det er den mest rasjonelle.
På et tidspunkt trodde jeg hun hadde et underjordisk skjulested.
Og at hun hadde gjemt en pistol der
som hun ville jakte på oss med.
Etter kanskje hun hadde Jeanettes lik.
-Ravende gal, ikke sant? -Det kalte de Kopernikus
da han sa at jorden går rundt solen.
Ikke alle ville ideer er gale. Jeg bare nevner det.
Men sannsynligvis skulle hun nok bare til dammen etter vann, ikke sant?
Det jeg merker, Leah,
er at fornuftige forklaringer ikke synes å interessere deg.
Du er en smart jente som lar hjernen finne på en vill historie i stedet.
Og på godt eller vondt er det den du velger.
Oftest på vondt, kan jeg tenke meg.
Hei, har du sett Ian?
Nei.
Han er her i dag. Han må være her.
Ja, selvfølgelig. Han har null fravær.
Imponerende for en gutt som ser ut som han har vitaminmangel.
Skal du på festen til Ivys kusine på fredag?
Det blir litt offentlig skole, men... det kan bli gøy.
Tenk på det.
Kan vi snakke?
Jeg får inntrykk av at du ikke er her for å slutte fred.
Jeg vet det var deg.
-Unnskyld meg? -Jeg har tenkt på det,
tingene du sa og sinnet i stemmen din,
og endelig ga det mening.
Du sendte ham fødselsattesten min.
-Jeg sendte hva... -Fødselsattesten min til Jeff.
Ikke lyv om det, Ian. Du er flaut dårlig til det.
-Nå har du gått fra vettet. -Hva var planen?
Ødelegge for meg så du kunne prøve deg?
Det som skjedde på leirplassen, var ikke at jeg "prøvde meg".
Det var meg som var meg, som liker deg.
Og som en som liker deg,
snakker jeg gjerne dritt om den 30-årige kjæresten din,
men jeg ville ikke sabotert forholdet deres
med noen tvilsommer metoder, slik du antyder.
Ring ham.
-Hva? -Ring ham,
si at det var deg og at du aldri vil si det til noen.
Beklager, Leah. Jeg...
Jeg kan ikke hjelpe deg.
Alt svir.
Huden min, rumpa mi.
Kan du tro at du tvang deg selv til å gjøre det?
Ikke egentlig.
Ikke akkurat nå.
Jeg rotet det til, Nora.
Hva mener du?
Jeg fant blåskjellene.
Jeg tok dem med tilbake.
Du visste det ikke. Du kunne ikke ha visst det.
Jeg tok dem med tilbake,
og jeg holdt dem opp som en gullbillett.
Og det føltes bra.
Det føltes som om jeg hadde vunnet.
Jeg gjorde dette.
Hold kjeft, Rachel.
Alt er min feil.
Og jeg er så lei for det, Nora.
-Jeg er lei for det. -Skyld på meg.
Skyld på meg, for faen!
Jeg er grunnen til at vi er her.
Vi pleide å klage Da husverten mobbet oss
Ingen varme Lurer på hvorfor ikke julen kom
Bursdager var de verste dagene
Nå drikker vi sjampanje når vi er tørste
Hvor faen er Leah?
Nei, nei, nei.
Du trodde du tok alle.
Jeg vet ikke hvordan jeg lot det skje.
Jeg har noen teorier.
Delirium, uttørking.
Tyngdekraft.
Du burde ikke være så hard mot deg selv.
Bare kall det uflaks.
Men det var ikke din første feil, vel?
Hva mener du?
Beklager om det lød ufint.
Jeg mente en tilfeldig feil
av deg med store konsekvenser.
Telefonen din
til vennen din den kvelden.
Du hadde så sterke følelser, om jeg husker rett,
at du ikke fikk bedt om hjelp.
Skal du konfrontere meg med feilene mine?
-Hva er det godt for? -Jeg vil ikke det.
Jeg prøver bare å finne et mønster her.
Hjernen din, Leah,
den er som...
Den er som en røykmaskin.
Den skaper så mye besatt energi.
Besatt mistenksomhet,
besatt sorg, besatt kjærlighet.
I så stor grad
at dømmekraften din blir svekket,
og til slutt gjør du feil.
Herregud.
Det luktet hundemat der inne.
Teiteste festen noensinne.
Ja, som et leketreff for D-kjendiser.
Hva er planene dine?
Kan jeg komme innom?
Jeg er nær. Spytt på hånden igjen.
Faen.
Herregud.
Har du en serviett eller noe?
Helvete. Ja, beklager.
Har aldri sett deg på noen av Bens fester før.
Hvorfor ikke?
De er vel ikke min stil.
Du...
Henger du med noen?
Nei. Du?
På en måte. Bare for å være ærlig.
Ja, nei. Jeg skjønner.
Hun er...
Kjæresten min er i Tahoe denne helga.
Jeg vet ikke om du har planer,
men vi skal til jernbanedepotet i Oakland.
Røyke litt og ha det gøy.
Du burde bli med.
Skal vi stikke?
Ja.
Kom igjen.
Hvor faen er halofinen?
Hva skjedde med veska? Den er full av jord.
Jeg vet ikke, men...
Det du ga oss, antibiotikaen, det vil hjelpe, sant?
Ja, de vil drepe bakteriene og hjelpe de fleste av oss.
Men Toni og Martha trenger mer.
Halofin vil hjelpe dem å holde på væske, og jeg vet vi har to.
Ok, halvveis.
Gi dem det. Jeg ser etter den andre.
Jeg har medisiner til dere.
Jeg har... Jeg har én medisin.
Hun er veldig dårlig.
-Toni. -Jeg har det bra, Marty.
Sett deg opp. Du må drikke.
Dot.
Den andre halofinen. Den er borte.
Herregud. Hun er dårlig.
Dette hjelper, men vi har bare én.
Kom igjen. Vi vet hvem som trenger den mest.
Martha, går det bra?
Ja. Jeg tar en pepto. Det går bra.
Ok.
Ok, Toni,
du må ta denne, ok?
Hold deg unna meg.
Burde Shelby være i frontlinjen med tanke på
-det som skjedde... -Jeg ordner dette.
Klarer du å ta denne?
Jeg tar ikke noe fra deg.
Den vil redde livet ditt, Toni. Ta pillen.
Shelby, få den, jeg gjør det.
Shelby, gi henne pillen.
Herregud. Får jeg ikke hjelpe henne?
Svelg den jævla pillen.
Hun var for stolt.
Derfor ville hun ikke ha medisin fra Shelby.
Noe sånt.
Stolthet.
Det er farlig å ha for mye.
Men også å ikke ha noe.
-Sees vi i morgen? -Greit.
En mann i mine sko løper lett
Og alle avisene løy i kveld
Men at jeg faller for deg
Er dagens nyheter
Engler faller som regn
Og kjærlighet, kjærlighet
Du kan ikke gi den bort
Inni deg går tiden
Og hun blekner ikke
Ånden i deg
Hun blekner ikke
Hei.
Hva vil du?
Rutinemessig bevissthetssjekk.
Kom deg til helvete vekk fra meg.
Du.
Husker du da du sa at du aldri ville drite utendørs?
Hvordan går det med det forsettet?
Det er helt ødelagt.
Sammen med endetarmen min.
Og verdigheten min.
Jeg visste at jeg ville få matforgiftning en dag.
Trodde det ville være kyllingnuggetsene på skolen.
Takk for at du tok deg av meg i dag.
Det går bra. Ikke tenk på det.
Går det bra?
Ja.
Jeg bare svetter.
Jeg går og kjøler meg ned.
Du burde holde deg hydrert.
Takk.
Marty?
Faen.
Martha.
Jeg vet du er våken, vennen.
Trenger du noe?
Jeg kan se om de har den chipsen du liker.
Takier.
Du kan ikke fortsette som dette.
Leah.
Mare, legen vil ha et ord.
Jeg vet at dette er skremmende,
men de fysiske skadene hennes er minimale.
Hun har et brukket ribbein og blåmerker,
men hun er veldig heldig.
Hun har ikke sagt et ord.
Det er ikke uvanlig etter et sjokk.
Jeg kan ikke...
Jeg kan ikke nå henne.
I flere måneder nå har hun vært et gjenferd.
Hver gang jeg tror hun blir bedre,
er det ett skritt forover og to tilbake.
Om dere vil, kan jeg be om en psykologkonsultasjon.
Når jeg bruker ordet "besatt",
kritiserer jeg ikke. Det er ikke en irettesettelse.
Det er et ord som skal hjelpe deg å forstå din natur.
Du ser vel hvordan det kan brukes på deg?
Og ser du også hvordan det kan utgjøre en trussel?
Ok.
Her, her.
Ok.
Legg henne på siden.
Hva skjer med henne?
Jeg vet ikke. Kanskje pepto var feil ting.
Hva skal vi gjøre?
Jeg vet ikke, sa jeg.
Finn på noe.
Om vi hadde den andre halofinen, ville hun ha beholdt væske.
Hvorfor ga dere meg den siste?
-Toni... -Du ødslet den på meg.
-Toni... -Se på henne.
Hun er en bra person som bryr seg om folk
og andre om henne, hun har familie,
-og du reddet meg? -Du var døende, Toni.
Hvem bryr seg?
Jeg er ikke viktig.
Faen, jeg betyr ingenting.
Det kan være flere medisiner der ute,
kanskje de hun trenger.
Jeg kan ha mistet noen i skogen.
Jeg var i praksis delirisk der ute,
jeg mistet vesken og alt falt ut.
Hvorfor sa du ikke det før?
Jeg er lei for det.
Ta meg med dit du mistet den. Nå, Leah.
La oss være veldig ærlige nå.
Om du ikke hadde latt paranoiaen din om Shelby ta overhånd,
ville du båret på all denne skyldfølelsen nå?
Jeg prøvde å gjøre det godt igjen. Bare ikke med én gang.
Ja, du prøvde.
Hvorfor er du så brutal?
Hva mener du?
Anklagene dine, måten du ser på meg på.
Hvordan ser jeg...
Jeg vet ikke. Som om jeg er en slags forbryter.
Det er kanskje paranoiaen som kommer tilbake.
Så nå projiserer du den på meg.
Unnskyld, hva sa du at jobben din var?
Å beskytte oss?
-Ja. -Gi oss trygghet?
Ja, kort fortalt.
Men jeg føler meg angrepet.
Jeg prøvde å gjøre det godt igjen. Jeg innrømte hva som skjedde.
Men ikke telefonen. Hvorfor ikke?
Jeg vet ikke.
Fordi jeg er ung og dum og ødelagt av kjærlighet.
-Forventer du at jeg skal være perfekt? -Ok.
Så...
Beklager, hva skjer?
-Bare ro deg ned. -Jeg er rolig.
Du er overveldet.
-Jeg er ikke overveldet! -Du må slappe av.
Nei, slipp meg.
Slipp meg.
Ok.
Jeg sov som et barn.
Det var vel en god idé tross alt å ta en pause fra alt.
Jobben min har tæret på meg i det siste.
Jeg leder et nytt initiativ på jobben.
Det har vært motstand.
Byråkrati. Problemer.
Og jeg...
...mistet noen,
for ikke så lenge siden.
Noen som hjalp meg med forskningen min iblant.
Den unge kvinnen var veldig lovende.
Jeg tenker ofte på hva hun ville ha blitt.
Jeg føler også motvilje mot henne
for ulempene hennes død har ført til.
Jeg innser at det er en upassende reaksjon.
Men likevel.
Og så er det pliktene mine som mor, som jeg
ikke tar lett på.
Det er ikke lett med tenåringer.
De kan være geniale og dumme, snille og ondskapsfulle på samme tid.
Det er en berg-og-dal-bane med dem.
Ikke en jeg alltid liker å være på.
Du er ikke ærlig med meg.
Det er kanskje sannhet i det du sier,
men den er begravd under løgner.
-Unnskyld meg? -Og det er synd.
For før du kan være ærlig med meg,
kan jeg ikke hjelpe deg.
Hvordan våger du å antyde at jeg ikke er ærlig?
Tonefallet ditt. Det høres innøvd ut.
Du unngår kroppsspråk, og øynene dine ser ofte mot høyre,
alle tydelige tegn på løgn.
Og sist, men ikke minst en god gammeldags magefølelse.
Jeg visste du ville være god da jeg gransket deg,
men ikke så god.
Unnskyld meg?
Du fikk toppkarakterer på Johns Hopkins.
Postdoktor-studiene dine var på Yale.
Skrev banebrytende artikler om ungdomspsykiatri
før du våget å legge frem noen litt kontroversielle ideer,
som fikk deg hit, til et tredjerangs galehus.
Det nye initiativet jeg nevnte.
Den siste uken har jeg innsett at det trenger noen som deg,
smart og mild,
for å lose sårbare pasienter gjennom mørket.
Hva mener du, Miss Klein?
Kom igjen, Daniel.
Denne jobben er en fornærmelse for en mann med ditt talent.
Jeg sjekket meg inn her for å møte deg.
Så nå vil jeg tilby deg en ny jobb.
Så lever oppsigelsen din og gjør klar passet ditt.
For om to måneders tid
skal vi utføre banebrytende forskning sammen.
Herregud, Dan. Det var virtuost.
Jeg er glad du er fornøyd.
"Fornøyd" er en underdrivelse.
Aldri sett noen så glad for å se en jente implodere.
Å få frem en slik fortelling, så detaljert,
er en kunst, måten du skaper rom på så de kan snakke.
Jeg har jobbet i 10 000 timer. Det er ikke en kunst.
Jeg håper du forstår verdien
av dataene du nettopp fikk tak i.
Vi har sett dem takle regressiv politikk,
en sykdomskrise...
Ja, takk. Jeg er glad du er fornøyd.
Men det virkelige fremskrittet er med Leah
og hvordan hun vil føle seg.
Og hvordan er det?
Skyldig, Gretchen.
Det har så klart alltid vært
-en prioritet... -Nei. Hovedprioriteten.
Om jentene føler seg impliserte i tragediene,
vil de neppe avsløre oss.
Du skjønner vel det?
Kan jeg spørre begge?
Tenker dere på deres første hjertesorg?
Ja.
Shannon Abbot, 1997.
Lå med min beste venn mens jeg var på fotball-leir.
Dan?
Hele tiden.
Hele jævla tiden. Jeg overlevde den knapt.
Ja, den går inn på deg.
Inni deg
Går tiden
Og hun blekner ikke
Ånden i deg
Hun blekner ikke
Tekst: Fredrik Lingaas
Kreativ leder Gry Viola Impelluso