Alder 17 år.
Født i New York City. Bosted Long Island.
Far, James. Mor, Angela.
Begge kunstnere.
Vet foreldrene mine om Nora?
Bare i grove trekk.
Det er i praksis alt vi vet så langt.
Kan du hjelpe oss med detaljene?
Jeg er eldre enn henne.
Født 18 minutter tidligere.
Eldre, men aldri klokere.
Dere vil høre mye dritt.
Om hvordan jeg oppførte meg, hvem jeg prøvde å være,
og hvordan jeg var mot henne.
Men...
...den søstergreia,
tvillinggreia,
det er som et fremmed land.
Man kan bare forstå det om man er i det.
Så nei, jeg vil ikke snakke om det som skjedde med henne.
Men...
...jeg vil fortelle historien vår.
Én, to, tre, fire, jeg erklærer tommelkrig.
-Tok deg. -Du er for god.
La oss gjøre det igjen.
Én, to, tre, fire, jeg erklærer tommelkrig.
Dere kan slutte fred. Desserten er på vei.
Italiensken din er litt rusten, signore.
Dio mio. Moren deres plager meg alltid.
Hvordan smaker det?
Ganske godt?
Veldig godt.
-Hun er som en svamp for språk. -Absolutt.
Vet dere hva vi ikke har lekt på en stund?
-Ord i ord? -Ord i ord.
-Er dere klare?
Ok, det første ordet er: "tiramisu".
T-I-R-A-M-I-S-U.
Greit, Ange, kom igjen.
-M-A-R-S, "Mars". -Ja.
Nora, din tur.
S-M-A-R-T, "smart".
Det er hun, mine damer og herrer, det er hun.
Hva med "atrium"?
A-T-R-I-U-M.
Nå bare viser du deg.
Rachel. Gjør et forsøk.
"Sart".
S-A-R-T, "sart".
Ja. Bravo.
Jeg har en. "Iris", I-R-I-S.
"Stri". S-T-R-I.
-Ja. -"Trim". T-R-I-M.
-"Arm". A-R-M. -Alene.
Omgitt av mennesker,
men likevel alene.
Sånn følte jeg meg da jeg våknet på det stedet.
Og innså at det ikke var et mareritt.
Vi satt virkelig i møkka.
Noen var heldige.
De hadde noen å holde fast ved.
Det burde jeg også ha hatt.
Men jeg kunne ikke gi slipp på skylden.
Hei.
Du.
Opp og hopp. Vi er i helvete.
Fatin?
Hva...
Hva faen?
Jeg sov.
Jeg trodde du var død, din dust.
Seks, sju...
-Dere, vi mangler en person. -Leah.
Den er Jeanettes.
Audrey, jeg har tatt en avgjørelse.
Jeg vet den vil bli kontroversiell.
Jeg hørte fra hovedkvarteret.
Ingen uthenting. Vi fortsetter som planlagt.
-En jente er død. -Det er ikke vår jobb å moralisere.
-Denne må ut i felten straks. -Hva er i den?
Ikke vår jobb å stille spørsmål.
Få den til droppunktet.
Den andre agenten vil kunne få tak i den.
Husk å stoppe motoren innenfor 150 meter.
Den lå i lomma hennes.
Jeg hørte den ringe, men det virket ikke virkelig.
Ikke at noe gjør det mer.
Så jeg fulgte lyden, og jeg...
-Jeg... -Du ransaket et lik.
Men da jeg endelig fikk den ut av lomma hennes,
døde den i hendene mine.
Det rareste er at dette er hennes andre telefon.
Den andre mistet vi i vannet,
men dette er en helt annen.
En som fungerte,
og en som hun ikke fortalte oss om.
Er det ikke noe litt sykt med det?
-Ikke engang litt, veldig. -Få se på den.
Det er en litt tvilsom telefon.
Hva er det vi prøver å si?
-Jeg vet ikke. -Jeg vet ikke.
Den enkleste forklaringen er kanskje den riktige.
Hun hadde to telefoner, det er ikke så sprøtt.
Og hun hadde slått seg så hardt at hun sikkert bare glemte det.
Jeanette var ikke bare i sjokk. Hun var døende.
Faen.
Beklager.
Men faen ta henne om hun glemte det. Det kunne vært utveien vår.
Ok.
Men hvorfor vekket du oss ikke?
Jeg vet ikke.
Vet du ikke?
Du hører en telefon, og i stedet for å vekke oss
sitter du der og filosoferer over hva som er virkelig og ikke?
-Innen du... -Det var forvirrende.
Jeg er ikke forvirret.
Du kunne funnet den før den døde. Men det gjorde du ikke, hva?
Nei.
Kult.
Hun er bare redd.
Du gjorde alt du kunne.
Nei, hun har rett.
Jeg rotet det til.
Det er mye å be om,
å spore opp en telefon som ringer midt på natten.
Det virker sannsynlig at hun gjorde alt hun kunne.
Jeg vet det.
Men der og da
så jeg bare noen som ikke hadde kjempet for det.
-En jente som ikke prøvde. -Og det er ikke din stil?
Det var bare slit.
Slit og hardt arbeid, det er sånn man oppfyller drømmene sine.
Vi vokser opp med å høre det, ikke sant?
At du ikke trenger å være begavet
eller være et naturtalent.
Om du bare investerer nok tid,
innsats og svette,
er alt mulig.
Jeg trodde på det fordi jeg måtte.
Bare for å finne ut...
...at det var en løgn.
Med noen drømmer kan du jobbe alt du klarer,
og de vil likevel være der...
...like utenfor rekkevidde.
Vent.
Hva mener du?
-Dropper du meg? -Nei.
Hør her, jeg dropper deg ikke.
Jeg tar deg ikke av mesterskapslaget.
Når jeg er sikker på at en av stuperne mine ikke kan forbedre seg,
prøver jeg å si det så raskt som mulig,
for dette er en brutal, utmattende og håpløs kamp.
Jeg vil ikke at hun skal vie mer av livet sitt til det enn hun må.
Jeg kan... Jeg vet...
Jeg vet jeg har tapt meg litt i det siste.
Nei, stopp.
Se på dem.
Jeg hater å innrømme det,
men det er slike kropper som lykkes i denne sporten.
De er små, kompakte
med bittesmå, flate bryster
og en slags sprø genetisk evne til å bygge muskler og null fett.
Og det er...
Det er ikke deg mer.
Herregud, hvordan skal jeg...
Hvordan kan jeg forklare dette bedre?
Du ble vakker.
Høy og ekte.
Jeg kan jobbe hardere.
Jeg kan trene mer.
-Jeg kan gi... Vær så snill. -Rachel!
Jeg vet at dette ikke føles slik,
men dette er en mulighet.
Folk eldes fra denne sporten uten å vite hvem de er,
men du kan begynne å oppdage det nå.
Akkurat nå.
Spør de andre jentene.
De vil si at jeg var sta, gal og ikke visste når jeg skulle gi meg.
Men når man finner den tingen,
tingen som er ens egen,
som endelig får en til å føle seg spesiell,
som endelig lar deg få litt av æren...
Der er hun.
Min lille Athene.
Rampelyset som andre pleide å få...
Nå får du det.
Du lukter klor og fremragenhet.
Hei, Raquel.
-Hei. -Hei.
Gode nyheter.
Jeg trakk meg fra designutstillingen i Paris
så jeg kan være her når du deltar i nasjonalmesterskapet.
Heie fra tribunen og skjemme deg ut.
Men jeg trodde den turen var stor for deg og Nora.
Jeg vet du gledet deg.
Paris drar ikke noe sted.
Jeg vil også være der.
Greit.
Kult.
Veldig kult.
Går det bra, vennen?
Ja. Jeg er bare sliten.
Jeg går og dusjer.
Og tro meg når jeg sier dette,
når man endelig har funnet tingen som får en til å føle seg verdt noe,
gir man den ikke fra seg uten kamp.
Faen.
Jeg føler meg som en drittsekk.
Og jeg er lei for det.
Samme det, jeg er over det.
Jeg er ikke langsint.
Det vil si, jo, men én ting er nok.
Endret oppførsel er den beste unnskyldning.
Hva vil du jeg skal gjøre med denne?
Se om du kan blåse den opp. Jeg har ikke klart det.
Du skal svømme ut til vraket.
Det er ting der vi trenger.
Radioer, nødbluss.
Du er fortsatt med, sant?
Jævla typisk.
Du kan ikke si typisk om noen du bare har kjent i en dag
i en uvanlig situasjon.
Rachel, vannet er helt sprøtt.
Ser du bølgene som bryter sidelengs der borte?
Det er en jævla tidevannsstrøm.
-Jeg surfer. -Surfer du?
Jeg tok to timer.
Har du noen gang løyet til noen, kanskje til en gutt,
og sagt at du liker The Smiths eller at du surfer,
og så prøver du å legitimere løgnen ved å høre på The Smiths
og ta surfetimer?
Nei.
Det vannet er selvmord.
-Ba søsteren din deg overtale meg? -Nei. Hvordan det?
Jeg vil heller ikke bare sitte her.
Se på himmelen og føle meg som en taper.
Som en hjelpeløs, dum taper.
Så hva vil du gjøre?
Herregud, du må slutte å skremme meg.
Du må slutte å kaste ting på ubevæpnede brunhudete.
Unnskyld.
Til å virke som en god softball-spiller,
var det et supersvakt kast.
Hva er det?
Det som er igjen av nødsklien, tror jeg.
-Hva skal du gjøre med den? -Vet ikke ennå.
Kanskje bruke den til ly eller varme.
Samme det.
Noen kommer for å hente oss. Du skjønner vel det?
Dreit du der oppe?
Jeg tisset. Det var alt.
Og bare så det er klart, jeg gjør ikke det i villmarken.
Jeg sverger, jeg trenger et innendørs toalett til det.
Har du noen flere servietter i vesken?
Vil du tørke deg også?
De er bare kjekke å ha.
De er gode til oppfyring og kan stoppe blødning.
Jeg må se hva vi har reddet så langt, inkludert kofferten din.
Det viktigste i en situasjon som dette
er å vite hva vi har.
Er du fra en familie som forbereder seg på dommedag
og har kjelleren full av suppebokser?
Jeg ser bare mye på overlevelsesprogrammer.
Survivor, åpenbart.
Man Versus Wild.
Wild Alaska er bra.
-Alone, Naked and Afraid. -Hvor mange er det av dem?
Jeg skjønner det ikke. Jeg trodde det ble bedre.
Forstuelser er alltid verre neste dag.
Faen. Ikke så mye verre.
Toni, ansiktet ditt hjelper ikke.
Hva mener du?
Du ser redd ut.
Går det bra med henne?
Det vil gå bra.
Hevelsen betyr bare at kroppen jobber med saken.
Jeg ordner dette. Hun trenger ikke masse folk rundt seg.
Toni!
Jeg hevet det sånn som man skal.
Jeg tror det er bedre å ikke bevege det.
Min feil, Martha. Jeg skulle ha spjelket det i går.
Det tenkte jeg også.
Så du vet det, jeg jobbet frivillig på Amarillo sykehus i fjor,
og der lærte jeg at den største hindringen for helbredelse...
Var infeksjon.
Og negativ energi.
Tenk på det mens jeg henter drikke til henne.
Greit, så du tok med...
Hva, 37 kondomer?
Og p-pillene dine.
Her har vi et prevensjonsforbilde.
Jeg gjør mitt beste.
Dag 15. Håper vi er vekk herfra innen dag 21.
Jeg vil ikke ha mensen i dette hølet.
Tror du noen har sin nå?
Søsteren din oppførte seg sånn.
Dra til helvete.
Herregud. Det var en spøk.
Hør her, jeg sjekker hva vi har.
Kan du ikke røre noe før alt er telt opp?
-Jeg vil vite hva vi har. -Rolig, det er til Martha.
Vi går en tur.
Du blir med oss, Texas.
Du kan veien.
-Veien hvor? -Dit.
Vi må finne ut hva dette stedet er. Se alt sammen.
Vi kan ikke være alene her ute.
-Jeg skulle gjerne, men Martha... -Det går bra. Du burde gå.
Det er vel et ja, så jeg bare...
Ta dette.
Sett det i vinkel, få det helt opp dit.
Det blir et ganske bra signal.
Sannsynligvis bedre enn et stort "hjelp"-skilt.
Kan det virkelig fungere?
Ja.
Iallfall på Face the Wild med Bear Grylls.
Ok.
Du, Rach...
Det kan ikke være lett...
...å se noen drive unna.
Spesielt om de driver inn i mørket.
I går gikk vi til venstre
og traff veldig vanskelig terreng.
Så denne veien er vel vår beste sjanse.
Slutt.
Dette fungerer virkelig.
Ok, la oss gjøre dette.
La meg bli med!
-Det skjer ikke. -Men jeg kan hjelpe dere.
-Du har hjulpet nok. -Nei, Rach.
Vet du hvor dårlig samvittighet jeg har?
Jeg vil rive av meg huden.
Fint og dramatisk, Nora.
Vent, hva kalles det når noen er så dramatisk
at man vil gi seg over?
-Melodramatisk? -Nettopp.
Hold deg unna.
Se på deg.
Alltid i veien for meg.
Herregud.
Hukommelsen din er...
...dødelig selektiv.
REID, RACHEL - FØDT: 4/11 KJØNN: K - DR: HWELING D
BESØKENDE
Du...
Du spylte ikke ned.
Staben må sjekke det for å forsikre seg om at jeg ikke har tilbakefall.
Gøy, hva?
Ja. Vi laget visjonsplakater.
Ser du for deg en golden retriever i livet ditt?
Nei.
Her.
De fikk meg til å henge den opp.
Rådgiveren sa at den var for sportssentrert eller noe.
Men jeg er ikke syk.
Jeg er bare en idrettsutøver som vet hva som kreves.
Rachel, du havnet på akutten.
Jeg var bare dehydrert, ok?
Nora, jeg hører ikke til her.
Hjelp meg.
Vil du hjelpe meg?
Jeg skal snakke med mamma og pappa.
Hun kan trenge en Vicodin eller tre nå.
Noen sjanse for at dette er kjølekrem?
-Nei. Det er glidemiddel. -Herregud.
Jeg er ikke så god på det grunnleggende.
Jeg fokuserer mer på rekreasjon.
Hva er de rosa greiene i bunnen av skrothaugen din?
Herregud, er det gaveposer?
Hva er det?
-Hvorfor er det i en pose? -Produkter.
Det er promoteringsdritt. Dumt og trengende.
-Denne har navnet mitt på seg. -Solkrem.
Billige rosa solbriller.
Akkurat når man trodde det ikke kunne bli særere,
har vi bestemors golfhatt.
Jeg elsker den faktisk.
Helvete. Det er timeplanen min for helgen.
Avhengig av når på dagen det er,
skal jeg enten være på et keramikkurs
eller svømme med delfiner.
Ikke vær opprørt over den siste.
Jeg har svømt med delfiner fire ganger,
og de små tennene deres er fryktinngytende.
Du virker mye bedre enn i går.
Du var på en måte på vei utfor kanten.
Det gikk vel inn på meg å nesten dø.
Hva? Så du livet ditt i revy?
Helvete, ja.
Og det gjorde deg opprørt.
La oss bare si at jeg har hatt noen dårlige år.
Samme her.
Greit, la oss fortsette.
Jeg vil nå toppen før sola går ned.
Se om vi kan sende et bra signal.
Om situasjonen var annerledes,
om vi var på en utflukt, og på en parkeringsplass et sted
ventet en kjederøykende bussjåfør på å kjøre oss hjem,
ville jeg ha syntes dette stedet var vakkert.
Jeg sier jo at Gud ikke skaper noe stygt.
Tenkt mye på college, Leah?
Ikke egentlig.
Jeg har vært opptatt med andre ting.
Hva med deg?
Store collegeplaner?
Jeg har allerede valgt Stanford.
Stupeprogrammet deres er i praksis en snarvei til OL-laget.
-Blir søsteren din med deg? -Nei. Hvorfor spør alle om det?
Det var bare et spørsmål.
Jeg er som moren min
Iblant er det drama
Glem karma
Du vil kanskje høre meg skrike
Omvendt Madonna, det er meg Sykkelen min er...
-Hei. -Hei.
Jeg kom bare for å gi deg denne.
Du la den igjen i bilen.
Og ønske deg lykke til.
Ikke at du trenger det,
siden jeg kastet en wicca-forhekselse over de andre stuperne.
Bare en spøk.
Er du...
Føler du deg ok?
Ja.
Ja, er bare nervøs. På en god måte.
Det går vel bra med deg?
Du føler deg frisk?
-Fordi du sverget at du... -Ja, Nora.
Ja, jeg har det bra. Du trenger ikke passe på meg.
Ok?
Jeg må bare komme i sonen.
Få blodet i sirkulasjon.
Gi meg musikken min.
Jeg har det bra, Nora. Kom igjen.
Jeg gjør det bra.
Jeg skal herje. Jeg skal knuse dem.
-Ok? -Ja.
Finn bra plasser.
-Glad i deg, Rach. -Glad i deg også.
Greit. Gå.
Skynd deg.
Gå, vær så snill.
Dette virker ikke verdt det, Toni.
For noen av oss.
Det er det, jeg sverger.
Super Nintendo, Sega Genesis
Da jeg var lutfattig Kunne jeg ikke tenke meg dette
Femti-tommers skjerm Pengegrønn sofa
Jeg har to biler En limousin med sjåfør
Føles det ikke godt?
Jeg vet ikke, det er kaldt.
Det er poenget.
Noen henter oss, ikke sant?
Ja, så klart.
Ser du hvor mange rike, hvite jenter det er på øya?
Samfunnet vil aldri la dem omkomme.
Shelby sa at faren hennes antagelig er i Det hvite hus nå
og skriker til presidenten at han skal finne oss.
Tror du vi blir berømte etterpå?
Fordi Shelby sa at de vil gi oss et kallenavn som
"De usenkbare åtte", og at vi vil være på talkshow...
Kan du ikke gå to sekunder uten å nevne henne?
Hva?
Hun vil garantert droppe deg etter dette.
Ikke forvent en invitasjon.
Helvete, Marty, jeg...
Jeg er lei for det. Jeg er bare livredd.
Jeg vet det.
Ok? Jeg også.
Bursdager var de verste dagene Nå drikker vi sjampanje når vi er tørste
Jeg tror jeg trenger en pause.
Vi er nesten fremme.
Jeg mener ikke en siesta, bare en drikkepause.
Jeg vil ikke komme med påskudd,
men jeg kom ut i går, og det var ikke så lett.
Vi er nesten fremme.
Det betyr ikke det samme for deg som for oss.
Ok? Vi har andre forutsetninger.
Det er rasistisk.
Hva? Nei.
Jeg mente bare fordi...
Fordi du er en idrettsutøver i verdensklasse...
Slapp av.
Jeg bare tuller.
Pass opp.
Hva tror dere vi vil se når vi kommer opp?
Jeg håper kanskje et Sandals-feriested?
Jeg tar en pause. Beklager.
Jeg sa vi nesten er fremme.
-Helvete. Speilet. -Leah.
Nei.
-Stopp. Vi trenger det ikke. -Jeg kan se det.
-Jeg kan få tak i det. -Får du tak i det?
-Jeg når det. -Leah. La det være.
Det er rett der.
Har du det?
Jeg kan se det!
Få meg opp. Vær så snill.
Få meg opp.
Jeg prøver. Dra henne opp.
Jeg er her.
Så søsteren din ble med likevel.
Ja.
På det tidspunktet
innså hun vel at jeg ikke alltid vet hva som er best for meg selv.
Faen, vi trengte det!
Speilet?
Hvem bryr seg om et speil? Leah døde nesten.
Rachel, jeg er så...
Så lei for det.
Ikke føl at du må unnskylde deg til henne.
Ikke se sånn på meg.
Som om jeg har gått fra vettet,
som om jeg er sint og klikker uten grunn.
Jeg har all grunn.
Livet mitt er der ute, en million mil unna, ok?
Det virkelige livet er der ute, og jeg aner ikke
hvorfor bare jeg kjemper for å få det tilbake.
Er det ikke noe som venter på dere?
Har dere ikke en verden som vil ha dere tilbake?
Hva faen? Hallo?
Tydeligvis ikke.
Neste stuper, Rachel Reid.
SVØMMING & STUPING 2017 DIVISJON 1
Det er ingenting.
Ingenting. Ingenting.
Rachel!
Hold deg unna meg, Nora.
Jeg mener det. Bare hold deg unna meg, Nora.
Stopp. Ikke rør meg.
Hold deg unna meg, Nora.
Herregud.
Herregud!
Bare for å forstå sammenhengen,
hva forventet du å se fra toppen?
Noe, hva som helst.
En brygge, et hus...
Et tegn på at vi ikke var alene.
Men det skjedde ikke.
Unnskyld. Hva?
Du fant ikke noe som antydet at dere ikke var alene.
Både og.
Ser vi ikke de andre fire?
De burde passere Trekamera 12 om et øyeblikk.
Ser dere hvordan de har fordelt seg annerledes?
Det betyr ofte en endring i forholdet mellom dem.
-Har du notert deg det, Susan? -Selvfølgelig.
Herregud.
Hundene må ha sovet i klesvasken i natt.
Har jeg gått rundt som dette i hele dag?
-Vil du ha lorullen? -Ja.
Helvete, jeg kan like gjerne klappe hundene.
Ja.
Så mange ganger har det å bare stirre på de to ansiktene
brakt meg tilbake fra kanten.
Hvordan klarer de det?
Er det bare det at de er så enkle
når ingenting annet er det?
Vi legger ikke dødsfallet hennes bak oss uten en tanke.
Vi går videre,
slik at det hun ga, ikke var forgjeves.
Er det forstått?
-Hundre prosent. -Susan?
Ja. Forstått.
Bra.
Kan du kontakte hovedleiren?
Jeg vil sjekke at agenten fant pakken.
Selvfølgelig.
Kom igjen.
Dette var vel piloten vår.
Nei, sir,
jeg har ikke noen bra følelse for hvor du er nå,
men det du etterlot deg, skal ikke kastes bort.
Dottie. Ikke vær morbid.
MOT FORKJØLELSES- OG INFLUENSASYMPTOMER
Beklager, men dette er en storfangst.
Smertestillende, desinfeksjonsmiddel, så å si et helt medisinskap.
Greit, hiv innpå.
Du vil bli frisk på et blunk.
Jeg har bare prøvd butikktypen før.
Hun kjøpte dem ikke til deg. Hun var heldig.
Gi henne en av disse.
Kanskje halvannen, men sammen med mat.
-Hva er det? -Oksykodon.
Tusen takk, Shelby.
Hvordan sier man "bare hyggelig" på indiansk?
På ojibwe er det...
Ok.
Ja.
Det.
Tidevannsstrømmen ser bra ut nå.
Takk, forresten,
for at du prøvde å nå speilet.
Jeg er ikke en olympisk stuper
på vei til Stanford, men jeg prøver å få tak i ting.
Om det er risikabelt, umulig, dumt
eller en oppskrift på katastrofe,
vil jeg definitivt forsøke.
Hei.
Så,
Stanford...
De droppet deg, Rachel.
Det er ikke det ekte livet ditt mer.
Jeg vet ikke hvorfor du ikke gir slipp på det.
Men det gjør du, Nora.
Du vet hvorfor.
Ja.
Q-A-T.
Tre bokstaver.
Er det et ekte ord?
Ja, slå det opp. Det er en arabisk busk.
Går det bra?
Vi kan spille noe annet.
Nei. Det går bra.
Er det fortsatt ømt?
Litt.
Hvert arr er en lærdom, vet du.
Hva var det Rumi-sitatet?
"Såret er stedet der lys kommer inn i deg."
Det stemmer.
"Petrichor".
Det betyr lukten i luften etter at det har regnet.
Det er nydelig.
Det er det.
Nydelig og verdt åttifem poeng.
Ok.
Hvor skal du? Det er snart din tur.
Bare legge meg.
Rachel?
Husker du min første konkurranse i Jersey?
Da vi var 11?
Jeg gjorde et perfekt pikert innoverstup.
Jeg sjokkerte alle. Mamma og pappa
gikk fra vettet.
Pappa kysset fremmede,
og mamma skrek så hun blødde neseblod.
Hun blødde på håret mitt og merket det ikke engang.
Jeg vet det ikke var lett for deg.
Å alltid sitte på tribunene
og i praksis få livet ditt kapret av min greie.
Men den dagen...
Det var første gang de hadde sett slik på meg.
Slik de alltid har sett på...
Meg.
Slik de ser på meg.
Ja.
De er i praksis
de eneste som
legger merke til meg.
Ja, men
jeg ønsket det.
Det gjør jeg fortsatt.
Så jeg skal komme meg tilbake, Nora.
Og jeg skal bli stor igjen.
Og du må la meg tro det.
Historien om meg og søsteren min...
...er at jeg ikke forsto henne.
Hva mener du?
Hun lå alltid foran.
Sto alltid foran meg.
Og jeg trodde
at hun kastet en slags skygge som jeg måtte komme meg ut av.
Men det var ikke tilfelle?
Det var beskyttelse.
Hun stilte seg foran verden for meg.
Denne historien, om dere to,
kan jeg spørre hvordan den ender?
Jeg vet ikke.
Det er vel i deres hender nå.
Det er sant det man sier. At man fortsatt kan føle ting.
Signaler fra døde nerver.
Fornemmelser fra fortiden.
Vet dere hva jeg føler?
Det er hånden hennes...
...som holder min.
For alltid.
Tekst: Fredrik Lingaas
Kreativ leder Gry Viola Impelluso