Tidigare imorse tog vi kontakt med dina föräldrar.
Vi tar hit dem så fort som möjligt.
Karantänordningen kommer snart att lyftas.
Inte bara för dig, utan för alla offer.
Då kommer ni tillåtas att träffa varandra.
Bara för att förtydliga, vårt mål är att bedriva en utredning.
Det är mycket förvirring kring dina omständigheter
som vi vill klara upp.
Jag kan inte vara tydligare,
det här är bara ett samtal. Det är allt.
Det här är min kollega, agent Young.
Han kommer att leda oss idag.
Han är den ansvarige utredaren,
huvudpersonen, så att säga.
Men jag,
jag är här för dig, Leah.
För att se till att du känner dig trygg.
Som traumaspecialist är det min enda och edsvurna plikt.
Är du törstig?
Skulle du vilja...
Vill du ha nåt att dricka?
Då ska vi se.
Vi visste inte vad du ville ha,
så vi tog lite av varje till dig.
Är det nåt som verkar gott?
Jag brukade dricka de här jämt.
Bra. Fantastiskt.
Var inte rädd att be om en till,
eller ännu en, vad du vill, egentligen.
Efter allt du har varit med om, vill vi att du ska känna dig bekväm.
Vad har de andra sagt?
Inget hittills.
Du är den första vi tagit in.
Då vet ni inte vad jag har gått igenom, eller hur?
Ni bara antar ett trauma.
Att det var ett levande helvete.
Okej, Leah, ingen antar någonting.
Förlåt, jag menar...
Jag menar inte att det som hände inte var traumatiskt.
Det är uppenbart att det var traumatiskt.
Att hamna där,
mitt ute i ingenstans,
helt avskurna från liven vi lämnade bakom oss.
Det för oss till den verkliga frågan, inte sant?
Vad var så jävla bra med de liv vi lämnade?
Det här är vad jag kommer ihåg av allt det.
Jag minns att jag inte dög.
ETT GENOMBROTT NALKAS
Le :) Du är vacker
Jag minns att jag ville vara mer.
Jag minns de mörka humören. De våldsamma humören.
DRICKS: 0 - TOTAL: 43,81 $ Till servitrisen: Byt attityd
Humör som ingen hade tålamod för.
Sen var det också det brutala umgänget,
som vissa flickor bara kunde glida igenom,
som om de passade in överallt.
Och där var du som bara försökte passa in någonstans.
Jag minns de löjliga förväntningarna de hade på oss.
Som om vi skulle vara dessa gyllene gudar, dygnet runt.
Lås. Lås. Fan.
Fan.
Jag minns ansvaret.
Tunga bördor, avsedda för vuxna,
påtvingade innan vi var redo.
Ansvar som får en att tänka:
"Ja, det här jävlas definitivt med min sunda utveckling just nu."
För att inte tala om det omöjliga med sex.
Var man livrädd för det, vilket man hade all anledning till,
blev man betraktad som en kylig slyna.
Men om man inte var rädd,
om det var nåt helt naturligt...
må Gud hjälpa en.
Världen är en farlig plats för en sexuellt utvecklad flicka.
Och ovanpå allt detta, fanns en ny känsla,
den sjuka, fula känslan
att vilja älska och bli älskad tillbaka.
MEDDELANDEN - 917 555 0168 Kontakta mig inte igen. Hej då.
Som aldrig slutar bra.
Om vi pratar om vad som hände där ute,
ja, det var ett trauma.
Men att vara tonårsflicka i det skitnormala Amerika...
Det var det riktiga helvetet.
Vilda
Hallå!
Någon där?
Berätta vad du vet om Evas Gryning.
Ni skulle ändå inte...
Lägret var min mammas idé. Hon trodde att det skulle bli...
terapeutiskt.
Fick du en chans att titta igenom aktiviteterna?
Men kanske var de bara rädda för mig.
Pappa hade börjat titta på mig som om jag var radioaktiv.
Privatplan, älskling. Direkt till den stora ön.
Om det inte tar dig ur din svacka, vet jag inte vad.
Hänvisa inte till min känslomässiga förödelse som en svacka.
Jag vet att nån relation nyss tagit slut,
och att du inte är glad över den här resan,
men din far och jag vet inte hur vi ska hjälpa dig.
Vi försöker verkligen, Leah.
Du. Mår du bra?
Vad säger du?
Pink? Är det din ringsignal?
Stanna hos mig.
Jeanette. Det var hennes namn. Jag fick reda på det senare.
Hon var den enda som kommit själv.
Resten av oss kom i par.
Det var Toni och Martha, bästa vänner från Minnesota.
De från Texas, Dot och Shelby.
Det var Rachel, från New York, och hennes syster Nora.
Och Fatin, av alla människor, från min skola.
Men som jag sa, inget av det sjönk in förrän senare.
Inga ansikten, inga namn.
Inte den löjliga välkomstfilmen.
Just nu går hundratals flickor, precis som ni själva,
ombord på plan precis som det här,
på väg till vårt läger i Kona, Hawaii
för en långhelg av kvinnocentrerat lärande och utveckling.
Evas Gryning väntar bokstavligen inte på någon man.
Jag var någon annanstans,
försökte försvinna bland sidorna.
Där allt började.
Vet du att det finns en vegansk trumcirkel på södra gräsmattan?
Jag menar, allvarligt?
Var vegan eller var någon som tror på trumcirklar, inte båda.
Alla är bara för jävla intressanta här omkring.
Jag är trött på det intressanta.
Är det därför du umgås med mig?
Jag är så intetsägande att det ger dig en chans att återhämta dig?
Jag fattar. Mitt hår är en enda färg.
Jag är oskuld och dricker fortfarande vanlig komjölk.
Jag är verkligen tråkig.
Genom att vara mest normal här, har du blandat bort korten.
Du har blivit den konstigaste av alla.
Antingen du eller Fatin.
En sann basic bitch.
Varför går hon ens här?
Vet du inte det? Fatin är cellovirtuos.
Hon har en självklar plats på Juilliard.
Du behöver inte läsa den boken.
Miss Wolfe tilldelade den bara för att Galanis gick här.
Det är skamlös alumni-PR.
Har du läst kapitel sex än?
En 12-sidors beskrivning av tapeten i ett väntrum.
Ja. Men jag...
Jag tror väntrummet var en metafor.
För hur fast hon kände sig.
Säg det åt honom. Han kommer nästa vecka.
En skolomfattande litterär händelse.
I ett försök att föra oss samman,
föreslår jag att vi bryter isen.
-"Sanning och konsekvens"? -Det är väl att ta i.
Jag vet! Så här fungerar det,
en person säger något de aldrig gjort,
och om man har gjort det, måste man dricka alkohol.
Det är lite intensivt för människor som inte känner varandra.
Vad sägs om att sättas i par,
pow-wowa med er partner,
och presentera henne för de andra?
-Hon sa " pow-wow". -Och?
Det är inte hon. Du bör bli arg.
Okej, men det är jag inte.
Varför kämpar jag alltid dina strider?
För att du gillar att slåss?
Jag får väl para ihop er då.
Du kan följa med mig.
Här nånstans. Okej.
Det ser ut som vi får en liten grupp på tre.
Eller så kan du få slippa.
Okej, Shelby. Och du är?
-Martha. -Ett rent nöje.
Låt mig berätta om mig.
Jag är verklig. Jag älskar familjen.
Jag älskar Jesus och skönhetstävlingar.
Jag vill föra fram det budskapet.
Vissa skolor ser dem som bakåtsträvande vad gäller kvinnors inflytande.
Har du nånsin fått höra att du har fina ögon?
Jag har en fråga om din tröja.
Jag har några frågor om dina cargobyxor.
Jag är inte lesbisk. Beklagar besvikelsen. Jag gillar förvaring.
Men jag ser tröjor som din överallt.
Tröjor som har en massa attityd.
Vad är din fråga?
Hur har de blivit en stor grej?
Eftersom de är supersöta och lustiga.
Det är roligt att du bär den till ett feministiskt läger,
för din tröja säger till kvinnor
-att försvinna. -Äsch.
Jag fattar inte ens feminism.
Jag kallas tjejig som det vore nåt dåligt.
Så jag är dubbelt så mycket flicka,
men på nåt sätt är det inte feministiskt? Löjligt.
Hej.
Tack så mycket. Det ser utsökt ut.
Tack, polarn.
Så du spelar basket?
Ja, förut.
Jag fick sluta på grund av osportslighet.
Nån slyna från ett annat lag fällde mig.
Jag pissade i näven och kastade på henne.
Var du bra?
Ja, för helvete. Jag var ett odjur på planen.
Människor som slösar bort sin talang stör mig.
Om jag missade en tävling på grund av dumhet,
skulle jag aldrig förlåta mig.
-Vad gör du? -Den här appen är en digital våg.
Jag har två mopsar, Coco och Jax.
De kommer från samma kull, men de är så olika.
Vilken typ av musik lyssnar du på?
Jag vet inte riktigt. Allt, antar jag.
Vet du vad? Jag säger alltid att jag gillar hiphop,
men jag gick igenom min Spotify-historik,
och gissa vem jag lyssnar mest på?
Pink!
Det fick mig att tänka efter.
Ärligt talat, alla borde kontrollera sin spellista.
Man kan inte bortse från den, och min säger att jag gillar Pink.
-Vem är det du tittar på? -Min syster.
Har du lyssnat på mig?
Du är från San Francisco, hatar att vara hemskolad,
du arbetar på din familjs restaurang, du samlar på sudd,
du har två mopsar vid namn Coco och Jax,
och du är existentiellt beredd att erkänna att du gillar Pink.
Nej, pojkar gillar inte riktigt mig.
Åtminstone ingen du känner till.
Jag vet hur det ligger till.
Det finns ingen för mig, punkt.
Allt som behövs är en som är bra.
Andrew, han är en drömkille.
På vår årsdag köpte han mig en stjärna,
på himlen alltså, och uppkallade den efter mig.
Du har kaka mellan tänderna, tror jag...
Kan du ursäkta mig? Tack.
Det är svårt att prata om den delen.
Självklart. Det måste ha varit skrämmande.
Nej.
Det var pinsamt.
Tanken slog mig,
det här kunde vara min sista stund i livet.
Hur tror ni jag tillbringade den?
Jag bad inte om tröst.
Jag grät inte.
Jag stängde inte ute allt.
Inget carpe diem, eller nåt sånt.
Jag frossade inte.
Jag vidtog inga åtgärder för att skydda mig själv.
Jag bad inte för min dödliga själ.
Detta är vad jag gjorde,
satt i min jävla kärlekspöl.
Jag tänker på dig, tror jag.
Ja, jag saknar dig.
...och tänkte på en kille.
Världen känner honom som 2013 års National Book Award-vinnare.
Men för mig förblir han den lilla skiten
som satt i min klass, gjorde kedjor av gem
och ignorerade allt jag sa.
Ge Jeffrey Galanis en varm applåd.
Jag borde, med facit i hand, säga att gemkedjorna som hon hänvisar till
nog hade mer konstnärlig merit än någonting
jag lämnade in under lektionerna.
Hursomhelst, jag tänkte vi skulle börja med läsning.
"Carries önskan var enkel.
"Att något äntligen skulle hända henne.
"Något som skulle lägga färg till den livlösa öknen i hennes liv.
-"Och det var vad det var." -Ian.
Jag skulle ta Jeff till hotellet sen,
men jag har fullt upp inför proven. Kan du skjutsa honom?
-Jeffrey Jeff? -Ja.
-Ja, men min bror... -Jag gör det.
Tack. Du är en livräddare.
Om du blödde internt, skulle din puls vara svag.
Du är bara lite medfaren.
Kolla.
Vi kommer att klara oss.
Hjälp mig med tidslinjen.
Hur länge hade du varit där ute vid det laget?
-Jag vet inte. -Två, tre timmar?
Jag vill förstå när kraschen inträffade.
Jag vet ärligt talat inte.
Från kraschen tills du såg kusten,
kan du inte säga på ett ungefär?
Jag menar inte att vara svår.
Det är bara att den delen, början...
är helt suddig.
Inte bara för mig.
Efter att planet kraschade
var det en minnesförlust hos oss alla.
Även hos dem som vaknade till på ön.
Martha! Marty!
Marty!
Du måste upp och röra dig. Du är i chock.
De tvingade mig att åka. Jag ska inte vara här.
Vilka? Dina föräldrar?
Om det får dig att må bättre,
mår de antagligen skitdåligt just nu.
Förkrossande skuld.
Du vann!
Tja, typ, inte riktigt.
Du har lite...
Rachel!
Mår du bra?
Hjälper det?
Om det gör det, ska jag inte stoppa dig.
-Tror du jag gör det med avsikt? -Nej.
Det kan väl inte vara åksjuka,
eller att vi har vaknat i en jävla mardröm?
-Jag frågade bara. -Nej.
Du behandlade mig som ett barn.
-Det är därför vi här. -Lögn.
Men, det är ju sant!
Du skulle skydda mig, och nu är vi här!
När du skvallrade för mamma och pappa, vad berättade du då?
Vad berättade du för dem?
Att jag var orolig. Att du behövde en paus.
Så bra då! Vilken jävla paus!
Helvete!
Shelby!
Min ankel.
Det är illa, eller hur?
Nej, den behöver bara lite omvårdnad. Okej?
Ibland träffar man på en person,
och får en känsla av att de kan bli viktiga för en.
Kanske är det genom en blick eller en vänlig handling.
Eller kanske gillar man bara hur världen känns när de är i den.
Jag är verkligen ledsen, om det här är en omväg för dig.
Jag kunde ha ringt en Uber, en Lyft, eller nåt.
Jag är en person som har valt att inte äga en smartphone.
Är det en grej?
Okej.
För några år sen tappade jag min iPhone,
och började använda en gammal mobil.
Men så började jag liksom gilla
den ludditiska bild jag utstrålade så mycket,
att jag behöll den.
Det är visserligen lite tillgjort...
Vill du lyssna på musik?
Ja...
Det finns en AUX-sladd i handskfacket.
Åh fan, CD-skivor.
Åh, Gud, nej. De är riktigt gamla.
Jag... De reflekterar inte alls den jag är.
Jag dömer inte. Lita på mig.
Jag vill veta vad som finns på "Awesome Summer Mixxxx".
Jag namngav inte den.
Och Pink. Herregud. Jag älskar Pink.
Jag tycker att hon har
en fantastisk anarkistisk kvalitet i sig.
Ja. Hon är evig på nåt sätt.
Ditt hotell är precis här uppe.
Det var snabbt.
Jag vet inte om du är hungrig, men...
om du inte har ätit, skulle vi kunna fixa mat.
Hjälp!
Jag ser dig!
Jag har henne.
Finns det någon annan där ute?
Tänk! Såg du någon?
-Nej, jag såg ingen. -Toni!
Martha!
Toni!
Sista gången du ghostar mig.
Jag mår bra. Allvarligt.
Shelby har varit fantastisk.
Vad fan har du på dig?
Hon andas inte!
-Hon andas inte. -Du pumpar för snabbt.
Det går inte att pumpa för snabbt.
Jo, om de inte är tillräckligt djupa.
Du, sakta ner.
Försiktigt, Dottie. Det går för fort.
Om alla är experter, kan nån annan göra det.
-Du måste bara... -Vem kan HLR?
Så det visade sig att alla hade grundläggande kunskap om HLR?
Det är konstigt, eller hur?
Att var och en av oss visste det.
Är det viktigt för dina ändamål eller vad?
Ärligt talat kan det vara det. Allt kan vara relevant.
Därför är det avgörande att du ger oss helhetsbilden,
av flygningen, av de andra,
vad du gjorde på det där planet.
Jag borde fråga dig om din bok.
-Nej. -Jag måste skriva en uppsats om den,
-så jag tar gärna emot hjälp. -Okej.
Låt mig först fråga dig,
vad tyckte du om den?
Jag älskade den.
Det gjorde jag verkligen.
Men i slutet,
blev det lite konstigt. Den blev lite sentimental, tror jag...
-Förlåt. Jag menade inte det. -Visst.
Ja, nej, det är... Det är okej.
Sanningen är, att ibland,
när man nått en viss punkt, är det omöjligt
att få ärlig feedback från någon,
så jag uppskattar det. Tack.
Det var snällt av dig. Det här är kul. Vi borde göra om det.
Om det inte är helt ovälkommet eller så.
Kan du ens ange kontakter i den här,
eller bara sälja droger?
Du skojar!
-Var det ett skämt? -Hur fungerar den här?
Jag ska berätta en sak för er.
Om en flicka gillar någon, sparar hon inte namnet i sin telefon.
Er förälskelse är helig.
Man kan inte arkivera honom i kontakter, mellan kusinen och kemilabbkompisen.
MEDDELANDEN Hej
Det skulle göra honom vanlig.
Så man lär sig hans nummer.
Varje kontur av varje siffra.
Här är några ord jag älskar:
Man snider de små hieroglyferna i sitt hjärta.
Så man går, i grund och botten, i sömnen genom livet,
i väntan på utskick från det magiska numret.
Och så kommer det avgörande meddelandet.
Det kommer förmodligen runt midnatt.
Helt ärligt, jag är full. Jag ångrar mig nog imorgon...
Och det kommer att förändra allt.
Jag tänker på att kyssa dig jämt
Jag fyller 18 om två veckor, så du vet...
-Du är vaken! -Hej.
Du är... Du klarade dig.
Ja, det gjorde jag.
Jag är ledsen.
Du har inget att vara ledsen över.
Nej, du förstår inte.
Jag är så ledsen.
Har någon en telefon?
Vi skulle ha sagt nåt.
Vi har ändå ingen täckning.
Jag försöker hitta livlinor.
De hittar oss, vi får inte vara dumma.
Vi borde göra en hjälpsignal, som i filmen 28 dagar senare.
Vad hände med flygvärdinnan?
Vi borde leta i resväskorna, hitta telefoner...
Hörni.
Det är 2000-talet. De kommer att hitta oss.
Men under tiden måste vi hålla reda på våra resurser.
Åtta Cola.
Just nu är det allt vi har att dricka. Åtta av dessa.
Oroa er inte, om Gud drog in oss i det, tar Gud oss igenom det.
"Jesus räddar" är inte bokstavligt.
Han kommer inte flyga ner och rädda oss.
Nej, Toni, Herren räddar dem som räddar sig själva.
Det är därför jag ska ta en titt i skogen,
se om det finns färskt vatten. Du borde följa med.
Glöm det.
Shelby, här.
Om du verkligen ska gå,
-måste du ta dessa. -Du är så generös.
Vet du vad, kanske jag följer med.
Se till att Kristus inte leder er ner i ett jävla slukhål.
-Hörni. -Vad i helvete, Dot?
Jag är ledsen. Jag räddade henne.
Den blev genomvåt. Tror du sanden torkar den?
Jag läste en artikel på internet om alternativ till ris i en påse.
Sand nämndes.
Bra nog för mig.
Spetsa öronen.
Du kommer att höra vattendrag innan du ser dem.
-Hur vet du sånt? -Detta kan överraska dig,
men jag är inte bara en delikat inomhusprinsessan.
Jag går ofta på jakt med min pappa.
Så du gör nåt som är hardcore?
Betyder inte att du inte är en prinsessa.
Hur många kuddar har du på din säng?
Satsar på att du har en megasäng med 50 kuddar.
Din piga, Lupe,
måste ta bort och lägga tillbaka dem,
och det gör att hon vill ta livet av sig.
Ja, men jag har också skjutit en 10-taggad hjort,
knäckt hans nacke och slaktat honom i fält,
alldeles själv.
Gud gjorde oss mångsidiga, Toni.
Du kan vända dig om nu. Jag måste kissa.
Håll för öronen.
Håll för öronen annars måste jag sjunga.
Dina ord är en lampa för mina fötter
Och ett ljus för min väg
Du måste skämta.
Det hände inte medvetet,
men jag började äntligen märka de andra.
Som Martha, hur alla varelser betydde något för henne.
Eller Nora, hur hon alltid visste när du tittade på henne,
och hur hennes leende kunde betyda en miljon olika saker.
Besatthetens slöja lyfte.
Världen jag hade begränsat till en började återbefolkas.
"Det finns inget bättre ställe att växa in i dig själv."
Vad betyder "växa in i dig själv"?
Det låter äckligt, som ett inväxt hår.
-Jag trodde inte det skulle vara så kallt. -Jag vet.
Jag tror inte att vi är någonstans nära Hawaii.
Du. Den här är din, eller hur?
Men precis då föll slöjan igen.
Och han var allt som fanns.
-Hej. -Hej.
-Kan jag komma in? -Ja.
Det här är så trevligt.
Ja, det är inte illa.
-Du har tre uttag där. -Jag bad om ett till,
och de sa nej. Du.
Grattis i efterskott.
Tack.
Varje tjej har en vision av hur hon vill förlora den.
Vill du signera en åt mig?
Vissa drömmer om balkvällen...
Kom igen.
Ännu bättre.
Jag skriver en dedikation.
...med en trevlig pojkvän, kanske en säng täckt med rosenblad.
Kära, Leah.
Jag vet inte vad jag föreställde mig före honom.
Jag antar att jag trodde att det skulle vara som resten av mitt liv,
bara,
oanmärkningsvärt.
Kanske på en fest eller på en gammal soffa i någon fuktig källare,
massor av kondomfumlande och ursäkter.
Om nån hade sagt att det skulle bli som det blev,
skulle jag ha bett dem att lägga av.
Jag gillar att se dig göra vanliga saker.
Det får dig att se verkligare ut.
Det är du väl? Inte du men...
Är det här...
verkligt?
Är du...
Frågar du om mina känslor, eller...
Ja.
Åh, Gud, ja.
Det blir 16.
Varför hittar vi bara sockerfria?
Allt med riktigt socker sjunker, socker är tyngre än vatten.
Hur länge kan vi nio överleva på 16 Cola?
Beror på vädret, hur varmt det blir.
Kanske en och en halv vecka.
-Du är smart, va? -Jag läser mycket.
Aldrig gillat böcker.
Prova att ha en elitidrottare till syskon. Man sitter mycket.
På flygplan, i gym, på läktaren.
Läsningen sätter igång.
Men din telefon är ju där.
Och teve? Teve är ju så bra.
De sa att seriealbum skulle vara inkörsporten till böcker,
och jag har försökt.
Förutom bilderna var de ganska kassa.
Fan! Jag slog min jävla tå!
Ja, naturligtvis är det hennes som dyker upp.
Den var tung som fan.
Vi blir rika när de hittar oss,
får skadestånd eller nåt. Inte för att du behöver pengarna.
Fortsätt lyssna efter vatten.
Jag är så trött på att se din hästsvans.
Det känns som att den ser ner på mig.
-Ska du gå främst? -Visst.
Herre, i din barmhärtighet, ge oss vatten, så att vi får dricka.
-Herre, i din barmhärtighet... -Sa du inte åt mig
-att hålla käften? -Det är annorlunda.
-När du ber öppnar Gud dina sinnen. -Gud är ett skämt.
Han är ett verktyg för att förslava massorna.
Även om han bara var ett verktyg för hjärntvätt,
tänker du inte ibland att din hjärna kan behöva en...omgång?
Dra åt helvete.
Herre, i din barmhärtighet, ge oss vatten, så att vi får dricka.
Herre, i din barmhärtighet, ge oss...
Fan. Shelby!
Jag svär, det var inte meningen.
Det är ingen fara.
-Du, jag... -Gå tillbaka.
Jag kommer också, men du kan gå före.
Jag går hellre ensam.
Kolla. Vi hittade mer sockerfri Cola,
för socker sjunker tydligen. Och byxor åt dig,
så att dina ben inte blir kalla.
Inte en dålig fångst, men inte bra heller.
Men vänta, det finns mer.
Du får en mini, och du får en mini,
-och du får en mini! -Har ni fest utan mig?
-Ni är tillbaka. Hittade ni något vatten? -Nej.
Var är Shelby?
Shelby.
Ja, hon är där.
-Ditt huvud. -Det är okej. Sprang in i ett träd,
dumt nog. Ja.
Mycket dumt av mig.
Hörni, telefonen fungerar!
Den fungerar! Herregud.
Vi måste vara strategiska.
Vi har inte mycket täckning, och nästan noll batteri kvar.
Jag är redo att ringa. Min moster är en 112-peratör...
Nej, 112 fungerar inte överallt. Vi vet inte var vi är.
Om vi är närmare Japan är det värdelöst.
Japans nödnummer är 119.
Vi måste bara komma i kontakt med en person.
Ha någon i åtanke, vet deras nummer,
och att de älskar dig tillräckligt att vänta vid telefon.
Okej?
Naturligtvis finns det bara ett nummer jag kunde utantill.
MEDDELANDEN Jag är utanför ditt hus.
Hallå. Jag var tvungen att säga till mina föräldrar att du var en Uber.
Vad gör du här?
Jag trodde att San Jose föreläsningen inte slutade... Är du okej?
Femte september.
Den femte september är din födelsedag,
då du fyllde 17 år.
-Hur gjorde... -Fan!
Okej, någon...
Någon skickade mig en kopia av ditt födelsecertifikat via rekommenderad post.
Det betyder att någon vet, eller någon tittar.
Och det är en helt annan nivå av... Ut ur bilen.
-Ge mig bara en sekund. -Gå bara ut ur bilen. Leah?
-Låt mig förklara. -Leah, du måste ut ur bilen.
Du ljög för mig.
Du är ett barn och du ljög för mig.
Ringer du inte mamma och pappa?
De är i Marocko. De vet antagligen inte ens.
Jag ringer tränaren.
-Inte henne. -Ge mig telefonen!
-Jag ringer pappa. -De svarar inte.
-Ring inte tränaren! -Ge mig telefonen!
Nora...
-Bra jobbat. -Ringde du rätt?
-Självklart. -Ge mig.
Känner jag Dave och JoBeth Goodkind rätt, är de jätteoroliga just nu.
Det är bara konstigt. Låt mig testa min pojkvän.
Gör inte det. Andrew är nog djupt inne i Christa Findlay nu.
Ring du, Marty.
Det fungerade inte. Vill du prova? Det är din telefon.
-Nej, det är bra. -Ge hit.
Även om jag hatar idén att ringa de där idioterna.
-Varför svarade inte din mamma? -Är du okej?
Jag är ledsen.
Det ringer.
Hörni?
Fan! Den är död.
Hon är... Hon är död.
Varför måste vi begrava henne?
De kommer snart, vi måste gräva upp henne igen.
Det är bara tillfälligt.
Bara för att hålla djuren borta.
Borde inte någon säga nåt?
Det låter som du vill.
Jag är ungdomspastor.
Herre, tack för Jeanettes gåva.
Vi kände henne inte så bra, men hon hade en vacker själ.
Och eftersom hon skapades till din avbild,
kan vi vara säkra på att hon var vacker.
Amen.
-Amen. -Amen.
Så, släck ljuset, sväva lätt
Vi tappar greppet nu ikväll
Vad gör väl det?
Jag tror att hon gillade Pink.
Ja, det gjorde hon.
Partydjur, trostjuv
Ring mig om du är en gangster
Sluta svansa, börja dansa
Varför så allvarlig?
Höj ditt glas, om du har fel
På de rätta sätten
Alla mina vilsna hundar
Vi kommer aldrig bli, aldrig bli nåt
Annat än högljudda, verkliga
Snuskiga små monster
Kom igen, kom igen Och skåla nu
Jag ska simma ut till planet imorgon.
Se om jag kan hitta någonting.
En radio, färdskrivare eller nåt.
Jag följer med dig.
Varför är dina saker så torra?
Mina föräldrar köpte mig den här
vattentäta 1 000-dollarsväskan inför den här resan.
De trodde att det skulle göra saken bättre.
Dumskallar.
Förlåt.
Tack.
-Jag får en. -Ja.
Tack.
FLER EXEMPLAR ÄN VOGUE
Jag har nått botten.
Så...
skulle det vara galet om jag föreslog... att vi bryter isen?
"Sanning och konsekvens" känns...
rätt.
Okej. Bara om du börjar.
Inget skitsnack, inga enkla svar.
-Ge oss verkligheten. -Okej.
Jag har aldrig haft vaginalt penetrativt samlag.
-Så det är därför din pojkvän är otrogen? -Det är han inte!
Glad att jag inte är den enda.
Jag skulle ha känt mig så dum.
Vad pratar du om?
Det krävs mod att spara sig.
Okej.
Jag har aldrig haft en trekant.
Med två killar, inte två tjejer.
Medan jag har mens.
Jag menar, jag är inte ett freak.
Okej, jag har en.
Jag har aldrig kastat mitt eget kiss på någon.
Drick, Toni.
Med stolthet, fanskap!
Så... vem låg du med?
Jag trodde alltid att du var en konstig, pryd konsttjej,
men... Jag såg dig dricka.
Jag vet att du har haft sex. Så vem var det?
-Han. -Jävlar.
Jag hade ingen aning om att du var en sån hynda.
Till ditt försvar, har vi aldrig riktigt pratat tidigare...
Sant.
Så var det hett?
Ja.
Ja, men mer som en brinnande byggnad.
Det är nog bra att jag tog mig ur det.
Fan.
Vad poetiskt.
Din första killes ansikte finns på baksidan av en bok.
Min första gång var med en jävla matpackare
på Smart & Final.
Gud, vad jag älskade honom.
Jag älskade honom.
Du verkar trött.
Vi är klara för idag.
Läkarna vill verkligen att du vilar.
Den brinnande byggnaden.
-Jag är ledsen? -Den brinnande byggnaden.
Jag tog mig inte ut. Jag var inte ens i närheten.
Det finns...
Det är något jag...
Jag har inte... berättat det för någon förut.
Den natten, i mörkret,
jag var den enda som hörde det.
Ett ringande.
Begravt där ingen tänkt på att leta.
Jag vet inte varför hon dolt den för oss.
Jag trodde att jag hade vuxit.
Att dagen på något sätt hade gjort mig starkare, bara lite.
Tillräckligt.
Vilken jävla villfarelse.
Hallå?
Jeff?
Leah?
Ringer du från ett okänt nummer, så att jag svarar?
Om du gör det, är du sjuk.
Det är verkligen...
Du måste sluta ringa mig. Och sms:a inte mig.
Förstår du det?
Jag vill inte prata med dig längre.
Det är slut.
Jag är...
Så du berättade aldrig för de andra att du fick kontakt den kvällen?
Vad skulle jag ha sagt?
Att jag blev för spänd av ljudet av hans röst för att skicka ett SOS?
Tog han...
Tog han kontakt?
Efter att nyheten släppts, tog han...
Ringde han någon för att säga att han hade hört från mig?
Myndigheterna tog många samtal från många oroliga parter.
Brydde han sig nog för att göra någonting?
-Något alls? -Leah, ta ett djupt andetag.
Svara på min fråga! Det är den enda jag har! Det är...
Jag vill bara veta om han försökte.
Patetiskt, jag vet. Jag förväntade mer av mig också.
Kom ihåg det när du träffar de andra,
och du försöker förstå oss,
det finns inget som är galet.
Bara skadat.
Och när du letar efter orsaken,
slösa inte din tid på ön.
Det kommer inte ta dig någonstans.
Jag har försökt att nå dig.
Thom Gretchen. Vi har ett problem.
Thom Kod X
Vem?
Jeanette.
Kan vi fortsätta? Utan hennes hjälp...
Vi har en annan operativ. Har du hittat henne?
Är hon fortfarande intakt? Berätta vad som hände.
Vi pusslar ihop det.
Det gick fel hos övergångsteamet.
-Klippte du telefonen? -Självklart.
Och du är helt säker på att hon är död?
Det var ungefär tre timmar sedan.
Vi kommer aldrig bli, aldrig bli nåt
Annat än högljudda, verkliga
Snuskiga små monster
Kom igen, kom igen Och skåla
Undertexter: Oskar Klaren
Kreativ ledare Elsa Hallström