Najprej moj obris.
Silhueto.
Ne prehitro.
Vzemite si čas za ogled.
Poglejte položaj mojih rok.
Moje roke.
Kdo je prinesel tisto sliko?
Iz depoja je. Ne bi smela? –Ne.
Ste jo vi naslikali?
Ja.
Pred mnogimi leti.
Kakšen naslov ima?
Portret mladenke v ognju.
Kam naj grem?
Naravnost navzgor do dreves.
Jaz sem Marianne.
To je bila včasih sprejemnica.
Nikoli je nisem videla uporabljati.
Ste že dolgo tukaj? –Tri leta.
Vam je tukaj všeč?
Ja.
Pustila vas bom, da se posušite.
Oprostite, da sem si sama postregla.
Bila sem lačna.
Imate kaj vina? –Ja.
Vas lahko nekaj vprašam?
Kakšna je vaša mlada gospodarica?
Ne poznam je dobro.
Tu ste že tri leta.
Prišla je šele pred nekaj tedni.
Od kje?
Iz benediktinskega samostana.
Je zapustila samostan?
Pripeljali so jo domov.
Njena sestra je umrla.
Bi se ona morala poročiti?
Je umrla zaradi bolezni?
Ne.
Vam bo uspelo?
Kaj?
Da jo naslikate.
Zakaj sprašujete?
Nekdo je že bil tukaj pred vami.
Ni mu uspelo.
Kaj se je zgodilo?
Ne vem.
Bojim se, da je to edina.
Nima še oblek, zato nosi oblačila iz samostana.
Svetle lase ima, kajne? –Ja.
Dobra bo.
Prepoznate to sliko?
Moj oče jo je naslikal.
Ena njegovih prvih.
Bilo je v Milanu, pred mojo poroko.
Hčerin snubec je Milančan.
Odšli bomo tja, če mu bo portret všeč.
Odšli boste.
Povedati vam moram …
Nekdo pred vami je že obupal.
Iz preprostega razloga, ni hotela pozirati.
Ni uspel videti njenega obraza.
Zakaj noče biti portretirana?
Zavrača poroko.
Naslikati jo morate, ne da bi to vedela.
Misli, da ste njena spremljevalka na sprehodih.
Navdušena je.
Odkar je prišla, ji ne dovolim iti ven.
Zakaj ne?
Ker sem bila preveč zaupljiva do njene sestre.
Misli, da bom pazila nanjo.
Vi pa jo opazujte.
Jo boste lahko tako naslikali?
Lažje, kot biti spremljevalka.
Portret je prispel sem pred mano.
Ko sem prvič vstopila v ta prostor,
sem se znašla pred svojo podobo na steni.
Čakala me je.
Čaka, da gresta ven.
Vstopite.
Povejte mi, kaj se je zgodilo vaši gospodarici.
Kako je umrla?
Sprehajali sva se ob pečinah.
Bila je za mano in je izginila.
Spodaj sem videla njeno truplo.
Ste jo videli pasti? –Ne.
Mislim, da je skočila.
Zakaj tako mislite?
Ni zakričala.
O tem sanjam že leta.
O smrti?
O teku.
Uho in njegov hrustanec morate pokazati natančno,
četudi je prikrito z lasmi.
Imeti mora topel in prozoren odtenek,
razen luknje, ki je vedno izrazita.
Njegova barva mora biti vedno podrejena obrazu,
ki je pomembnejši.
Ste prinesli s sabo kakšno knjigo?
Sem.
Si jo lahko sposodim?
Ponjo grem.
Hvala.
Čudno, da spite tukaj.
Gospodično.
Gospodična!
Čaka vas.
Je spodaj? –Ja.
Ovila vas bom.
Vetrovno je.
Rada bi se kopala.
Morda na kakšen bolj miren dan.
Ja.
Kako dolgo boste ostali? –Še šest dni.
Plavate?
Ne vem.
Preveč nevarno je, če ne znate.
Hotela sem reči, da ne vem ali znam.
Kakšen dan ste imeli?
Naporen.
Vedno hodi pred mano
in se sama sprehaja po plaži.
Ste jo že začeli slikati?
Ne še.
Nisem še videla njenega smeha.
Ste poskušali biti zabavni?
Še ni dokončana?
Moja sestra jo je vezla.
Mislite, da je hotela umreti?
Vi ste prvi, ki je to vprašal.
Poleg vas, si predstavljam.
Ne na glas, ampak ja.
V svojem zadnjem pismu se je opravičevala.
Brez razloga.
Le za kaj bi se vam opravičevala?
Ker me je prepustila svoji usodi.
Zvenite, kot da je to grozno.
Kaj veste o moji poroki?
Da se boste poročili z nekom iz Milana. To je vse.
Tudi sama vem samo to.
Zdaj vidite, zakaj sem zaskrbljena.
Če je tako, se strinjam.
Povedala sem, kot je.
Bi raje ostali v samostanu?
Življenje tam ima svoje prednosti.
Imajo knjižnico, lahko poješ ali poslušaš glasbo.
In prijetno se je počutiti enakopravnega.
Meni se je zdel samostan krivičen.
Zapustila sem ga po prvem obhajilu.
Kaznovali so me, ker sem risala po robovih svojih zvezkov.
Rišete?
Ja, malo.
Kaj pa vi, kdaj se boste poročili?
Ne vem, če se bom.
Se vam ni treba? –Ne.
Prevzela bom očetov posel.
Vi lahko izbirate. Zato me ne razumete.
Razumem vas.
Kakšni so vaši dnevi?
Vračava se pozno in za delo mi ostane malo svetlobe.
Jutri popoldne jo bom zadržala tukaj.
Tako boste imeli čas, da kaj naredite.
Morda bi ji lahko dovolili, da gre sama ven.
Ne bojte se. Ni žalostna, ampak jezna.
Mislite, da tega ne vem?
Dobro vem.
Ja, tudi jaz vem.
Kje ste se naučili italijanščine?
V Milanu.
Poznate Milano?
Komaj čakam, da se vrnem.
Tam nisem bila že 20 let.
Povejte ji, da je Milano krasen.
In da bo življenje tam lepše.
Ne govori veliko z mano.
Ne bom je poročila s tukajšnjo gospoščino.
Poskušam jo odpeljati drugam.
Tam se bo manj dolgočasila.
In vi tudi.
Seveda, zakaj ne?
Na obalo bom šla skupaj z vami.
Če se vam ni treba takoj vrniti v Pariz …
Ena od mojih prijateljic bi rada imela svoj portret.
Hvala.
Ne bo lahko.
Prijateljica je res grda.
Zelo grda.
Nasmejali ste me.
To se že dolgo ni zgodilo.
Nič nisem naredila.
Tukaj ste.
Da je zabavno, sta potrebna dva.
Marianne?
Imate tobak?
Imam.
Mati vas bo jutri pustila samo ven.
Svobodni boste.
Je svoboda, če si sam?
Se ne strinjate?
Vam bom povedala jutri.
Šla bom k maši.
Po obhajilo?
Rada bi poslušala glasbo.
Orgelska glasba je lepa, ampak turobna.
Samo to poznam.
Še niste poslušali orkestra?
Ne.
Pa vi?
Povejte mi kaj o tem.
Glasbo ni lahko opisati.
Kaj je to?
Skladba, ki mi je všeč.
Je vesela?
Ni vesela, je pa živahna.
Opisuje bližajočo se nevihto.
Insekti jo čutijo.
Postajajo nemirni.
Potem pride nevihta.
S strelami in vetrom.
Ne spomnim se …
Ostalo boste slišali. Milano je mesto glasbe.
Potem naj živi Milano.
Povem vam, tam bo lepo.
Če boste to večkrat rekli,
se bom s tem lažje sprijaznila.
Kako je bilo pri maši?
Videti ste veseli. –Veliko sem pela.
Že odhajate?
Ja.
Greste jutri z mano ven?
Ja.
V samoti sem začutila svobodo, o kateri ste govorili.
Občutila pa sem tudi vašo odsotnost.
Portret je končan.
Ste zadovoljni z njim?
Sem.
Poglejva ga.
Vas lahko prosim za uslugo?
Povejte.
Najprej bi ga rada pokazala njej.
In ji sama povedala resnico.
Razumem.
Zelo vas ima rada.
Kako veste?
Govori o vas.
Heloise.
Nekaj vam moram povedati.
Slikarka sem.
Prišla sem vas naslikat.
Sinoči sem končala vaš portret.
Zdaj razumem, zakaj ste hvalili čare izgnanstva.
Počutili ste se krivo.
Odhajate?
Danes kasneje, z vašo materjo.
Potem se grem danes kopat.
Torej znate plavati?
Še vedno ne vem ali znam.
Ste me videli?
Obdržali ste se na vodi.
Vrniva se.
To pojasni vse vaše poglede.
Ne boste nič rekli?
Sem to jaz?
Ja.
Me tako vidite?
Ne samo jaz.
Kaj mislite s tem?
Obstajajo pravila, dogovori, ideje.
Hočete reči, da ni življenja?
Ni prisotnosti?
Vaša prisotnost je sestavljena iz minljivih trenutkov,
ki jim manjka pristnosti.
Ni vse minljivo.
Nekateri občutki so globoki.
Lahko razumem, da jih jaz ne poznam.
Žalostno pa je, da jih ne poznate vi.
Kako veste, da jih ne poznam?
Nisem vedela, da ste umetniški kritik.
Nisem vedela, da ste slikarka.
Po mater grem.
Ni bila dovolj dobra. Začela bom znova.
Šalite se.
Žal mi je.
Ni bila zadovoljiva.
Potem ste nesposobni.
Lahko greste.
Ostala bo.
Pozirala ji bom.
Res?
Ja.
Zakaj?
Zakaj vas to zanima?
Kar tako.
Za pet dni odpotujem.
Ko se vrnem, naj bo slika končana.
In jaz bom odločila, ne vi.
Jasno?
Poslovi se, kot si se, ko si bila majhna.
Sedite.
Obrnite se proti meni.
Še malo.
Rahlo obrnite glavo.
Položite roko sem.
Ne tako. Lahko?
Primite drugo roko.
Obratno.
Tako.
Vam je udobno? –Je.
Boste lahko ostali v tem položaju? –Bom.
Poglejte me.
Toplota vam bo dobro dela.
Češnjeve koščice jo zadržijo.
Hvala.
Običajno imam to vedno pripravljeno,
vendar nisem imela menstruacije.
Več kot enkrat?
Trikrat.
Je to prvič? –Ja.
Si želite otroka? –Ne.
Čakala sem, da gospa odide, preden kaj ukrenem.
Ne morem. –Še malo.
Ne morem več.
Ne.
Ne sme cveteti.
Pripravljeno je.
Bo dovolj? –Bomo videli.
Se vam je tudi že zgodilo?
Ja.
Spoznali ste ljubezen.
Ja.
Kakšna je?
Težko je reči.
Kakšen občutek je?
Ne ujamem vašega nasmeha.
Mislim, da ga imam, a potem izgine.
Jeza vedno pride do izraza.
Pri vas vsekakor.
Nisem vas hotela prizadeti.
Saj me niste.
Sem, vem.
Ko ste prizadeti, naredite ta gib z roko.
Res?
Ja.
Ko ste v zadregi …
Si grizete ustnice.
Ko ste razdraženi …
Ne mežikate.
Vse veste.
Oprostite mi, ne bi bila rada na vašem mestu.
Na istem sva.
Popolnoma na istem.
Pridite sem.
Pridite.
Stopite bliže.
Poglejte.
Če me pogledate,
koga gledam jaz?
Ko ostanete brez besed, se dotaknete čela.
Ko izgubite nadzor, namrščite obrvi.
Ko ste zaskrbljeni,
dihate skozi usta.
Nisem se dotaknila. –Zmagala sem.
Zmagala sem.
Dotaknili ste se.
Poskušajte se zbrati.
Vi ste.
Goljufate. –Ne goljufam, hitro igram.
Nadaljujte.
Dve.
Dve karti. –Dve.
Dve šestici.
Zmagala sem. –Zmagali ste, ja.
Vi ste.
Ne, nadaljujte.
Nadaljujte.
Razkrijte vrat.
Še bolj.
Razmišljate o mojem bodočem možu.
Slikate tudi gole modele?
Ženske, ja.
Zakaj ne moških?
Ne smem.
Zakaj ne?
Ker sem ženska.
Gre za spodobnost?
Bolj za to da, se ne bi ukvarjale z visoko umetnostjo.
Brez poznavanja moške anatomije se ne moremo lotiti velikih tem.
Kako shajate s tem?
Delam na skrivaj.
Tolerira se.
Kaj rečete svojim modelom,
da jih zamotite?
Se dolgočasite? –Ne.
Zanimate me.
Vaša polt je danes izjemna.
Zelo elegantni ste.
Krasno pozirate.
Lepi ste.
To jim rečem.
Potem je ob igranju na liro zapel:
Bogovi podzemlja, kamor se spustijo vsi smrtniki,
prišel sem po svojo ženo.
Kača, na katero je stopila,
jo je zastrupila in oropala mladosti.
Rotim vam,
razparajte nit Evridikine zgodnje smrti.
Vsi bomo vaši.
Vsi bomo končali tukaj.
To je naše zadnje bivališče.
Vi kraljujete nad človeško vrsto.
Ko bo preživela svoj pošteno odmerjeni čas,
bo vaša.
Če usoda zavrne moji ženo to uslugo,
se nočem več vrniti.
Uživajte v smrti naju obeh.
Prepričljiv je. –Zelo.
Upam, da bodo rekli ja.
Potem so prvikrat sploh solze omočile lica Evmenid,
prevzetih od njegovih besed.
Niti kraljeva nevesta,
niti vladar Hada se ni mogel upreti njegovi prošnji.
Poslali so po Evridiko.
Bila je tam, med nedavno prišlimi duhovi,
pristopila je, šepajoč zaradi rane.
Vrnili so jo Orfeju pod pogojem,
da se do izhoda ne ozre nazaj,
sicer bo izgubljena.
V globoki tišini sta se odpravila po vzpenjajoči se poti,
strmi in temni,
zaviti v gosto meglo.
Bližala sta se površju,
vse bliže sta bila izhodu, ko …
V strahu, da bi Evridiko izgubil in nestrpen, da bi jo videl,
se je njen ljubeči mož obrnil.
V istem trenutku je začela izginjati.
Poskušala ga je objeti in zadržati.
Njene roke so zgrabile samo prazen zrak.
Ko je še drugič umirala, se ni pritoževala.
Njegova edina krivda je bila, da jo je ljubil.
To je grozno.
Uboga ženska. Zakaj se je obrnil?
Rečeno mu je bilo, naj se ne, pa se je. Brez razloga.
Imel je razloge.
Mislite?
Preberite še enkrat.
Bližala sta se površju, vse bliže sta bila izhodu,
ko se je v strahu, da bi Evridiko izgubil
in nestrpen, da bi jo videl,
njen ljubeči mož obrnil.
Ne bi je smel pogledati iz strahu, da bi jo izgubil.
To ni razlog. Rekli so mu, naj tega ne naredi.
Noro je zaljubljen. Ne more se upreti.
Mislim, da ima Sophie prav.
Lahko bi se uprl. Njegovi razlogi niso resni.
Morda je izbral.
Kaj je izbral?
Izbral je spomin nanjo. Zato se je obrnil.
Ni izbral kot ljubimec, ampak kot pesnik.
Izrekla je še zadnje besede slovesa,
ki so komaj dosegle njegova ušesa
in padla nazaj v brezno.
Morda mu je ona rekla …
Obrni se.
Pravi, da sem še vedno noseča in da naj se vrnem čez dva dni.
Z vami bom šla.
Kaj pa Heloise?
Ne počuti se dobro. Ne bo večerjala.
Mislila sem, da ste se prestrašili.
Imate prav.
Strah me je.
Imajo vsi ljubimci občutek, da odkrivajo nekaj novega?
Poznam kretnje.
Predstavljala sem si jih, ko sem vas čakala.
Ste sanjali o meni?
Ne.
Razmišljala sem o vas.
Ne greste z mano?
Pridem.
Vstanite.
Počakaj.
Dobro bo.
Lezi.
Dvigni noge.
Tako.
Hvala.
Globoko dihaj.
Glejte.
Pojdite spat.
Jaz bom ostala pri njej.
Nočem iti spat.
Sophie?
Spite?
Ne.
Lahko vstanete?
Pomagajte ji.
Vzemite svoje stvari.
Slikali bova.
Sophie.
Pridite sem.
Sedite.
Pridite bliže.
Lezite.
Poglejte jo.
Upognite malo hrbet.
Sophie, izravnajte glavo.
Tako.
Nehajte.
Kaj?
Kar počnete.
Bodite resni.
Ostanite tako.
Kupila sem jo od neke ženske na praznovanju.
Rastlina je.
Rekla je, da zaradi nje letiš.
Ste že kdaj poskusili?
Ne.
Pa bi hoteli?
Zdaj?
Rekla je, da raztegne čas.
Vaše oči.
Piti morate.
Tokrat mi je všeč.
Morda zato, ker vas bolje poznam.
Morda zato, ker sem se spremenila.
Morda res.
Prejšnje niste uničili zaradi mene.
To ste naredili zaradi sebe.
Tudi to bi rada uničila.
Zakaj?
Z njo vas dajem drugemu.
To je grozno.
Zdaj, ko sem malo vaša, mi zamerite.
Ne. –Pa mi.
Veste, da mi.
Zdaj niste na moji strani.
Krivite me za to, kar sledi. Moja poroka.
Ne podpirate me.
Prav imate.
Nadaljujte.
Povejte, kaj vam leži na srcu.
Imela sem vas za pogumnejšo.
Tudi jaz sem vas imela za pogumnejšo.
Tako, torej.
Imate me za ubogljivo.
Še huje …
Imate me za zarotniško.
Predstavljate si moje zadovoljstvo.
Tako se izogibam upanju.
Predstavljajte si me srečno ali nesrečno, če vas to pomirja.
Ampak ne predstavljajte si me krive.
Raje bi videli, da bi se uprla.
Ja.
Hočete, da bi se?
Odgovorite!
Ne.
Ste videli Heloise?
Ne, ni v svoji sobi.
Novice imamo.
Gospa se jutri vrne.
Dobro.
Boste pripravljeni?
Ja.
Odpustite mi.
Vaša mati se jutri vrne.
Pridite sem pogledat.
Skupaj z mano.
Kdaj vemo, da je končana?
V nekem trenutku nehamo.
Končana je.
Za koga bo to?
Zame.
To podobo lahko neskončnokrat naslikate.
Tako je.
Čez nekaj časa
jo boste videli,
ko boste pomislili name.
Nobene vaše slike ne bom imela.
Bi jo hoteli imeti?
Ja.
Katero?
Tisto.
Dajte mi svojo knjigo.
Povejte številko.
Oči vam lezejo skupaj.
Ne zaspite.
Čutim nekaj novega.
Kaj?
Obžalovanje.
Ne obžalujte.
Zapomnite si.
Zapomnila si bom, kako ste zaspali v kuhinji.
Zapomnila si bom …
Vaš temačen pogled,
ko sem vas premagala pri kartah.
Zapomnila si bom, kako ste se prvič nasmejali.
Trajalo je, preden ste postali zabavni.
Res je.
Zapravljala sem čas.
Tudi jaz sem ga zapravljala.
Zapomnila si bom, kako sem vas prvič hotela poljubiti.
Kdaj je bilo to?
Niste opazili?
Na praznovanju ob kresu.
Hotela sem, ja.
Ampak to ni bilo prvič.
Povejte mi.
Ne, vi mi povejte.
Ko ste me vprašali, ali sem izkusila ljubezen.
Odgovor bi bil ja.
In da je bilo to takrat.
Spomnim se.
Dobro jutro.
Tukaj so.
Zelo dobro.
Za vas.
Hvala.
Heloise, pridite z mano.
Čez minuto.
Ne, takoj.
Darilo imam za vas.
Tukaj se bom poslovila.
Zbogom.
Srečno pot.
Obrni se.
Naslikali ste me žalostno.
Saj ste bili.
Zdaj nisem več.
Potem sem jo prvič spet videla.
Pazite na sliko?
Opazujem odzive.
Hočete mojega?
Ta Orfej je odličen.
Vaš oče je v formi.
Slika je moja. Poslala sem jo v njegovem imenu.
Običajno je uprizorjen, preden se obrne
ali po Evridikini smrti.
Na tej sliki pa se poslavljata.
Videla sem jo samo še enkrat.
Ni me opazila.
Prevod in priredba: zdenkob
Priredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija