Pappa! Sherlock vill inte leka med mig.
Oroa dig inte, älskling.
Jag tror att jag såg några ankägg.
Där borta vid träden.
Hej, Beatrice. Jag tror att jag såg en av ankungarna därborta.
Lyssna, raring. Det har skett en hemsk olycka.
En brand där hemma.
Så du måste bo hos fru Tilcott ett tag.
En hemsk olycka.
En brand där hemma.
En brand där hemma…
Mardrömmar igen?
Jag kan inte komma ihåg… branden.
Varför minns jag inte?
På med kappan så att du inte blir förkyld.
Upp med huvan.
Jag behöver inte ha huvan.
Grattis på födelsedagen.
Mor. Far.
Samma sak som jag får varje år. Varifrån kommer de?
Vi får dem från en specialistbutik i Holborn.
Varför levererar brevbäraren dem då?
Vem skickade den?
KONSERVATOR OCH ENTOMOLOG
Varje år får jag en fjäril på födelsedagen.
Och den som betalar för det finns här.
Jag känner dig.
Jag vet att jag känner dig.
Du gav bort mig.
Din mor mådde inte bra,
och jag trodde inte att jag kunde ta hand om dig själv.
Det var ingen brand.
Eller hur?
Du kan bo hos mig inatt.
Och sedan?
Är du inte lycklig hos fru Tilcott?
Jag hör inte hemma där.
Jag är inte en kyrkoherdes dotter.
Titta mor, jag fann hjärtat.
Jag blir hellre någon i din värld.
Paketen transporteras genom Europa.
Vi behöver ett gömställe där ingen letar.
Paketen är inte större än så.
Jag är upptagen nu.
Inte ens djävulen kan tänkas leta där.
Jag mötte din bror, Mycroft, idag.
Och du kan aldrig gissa vem han arbetar för.
Sir Bucephalus Hodge.
Den rikaste mannen i imperiet.
Mycroft säger att Hodge leder ett statligt projekt.
Hemligstämplat.
Vet du vad det luktar?
Möjligheter.
Hodge håller på med något.
Jag ska försöka få tjänst hos honom.
Hitta någon som är medgörlig.
Min lilla spion.
Underbara Bea.
Hur var Oxford?
Malik är den svaga länken.
Girig och fåfäng.
Av Hodges professorer skulle han sälja sin själ.
Jag tog mig friheten att arrangera ett möte.
Bra spelat.
Jag ser fram emot vårt samarbete.
Detsamma, herrn.
Han nappade, Bea.
Där är du, Beatrice.
Du ser orolig ut.
Leveransen är inte med på Pariståget
och huset är fullt av oönskade gäster.
Prinsessan är fortfarande på fri fot
och måste stoppas.
Jag vet hur farlig hon är, Bea. Tro mig, vi hittar henne.
Hur?
Sherlock.
Du verkar ha stort förtroende för honom.
Jag förstår varför du är ängslig. Du behöver inte möta din mor.
Jo, det vill jag.
Min modiga flicka.
Min Athena.
Kom ihåg vad jag sade.
Din mor har en vild fantasi.
Bea, du har vuxit upp och blivit en strålande vacker ung kvinna.
Är det allt du har att säga?
Vad menar du?
Efter det du gjorde.
Vad?
Du lades in på anstalt eftersom du var farlig för mig.
-Det var därför far förde iväg mig. -Jag förstår. Är det vad han sa?
Bea, han fick vår mor inlagd på anstalten
eftersom han ville ta kontroll över fastigheten.
Såklart att du säger så.
Det är sant. Du kan inte lita på något han säger.
Han har bara varit snäll mot mig.
Älskling.
Bea, du måste tro oss.
-Snälla, lyssna. -Varför?
Vi har ingen orsak att ljuga.
Och jag är din bror.
Middag klockan åtta.
-Du! -Mor.
-Du har förgiftat hennes sinne! -Sluta! Cordelia, det räcker.
-Du skämmer ut dig. Det räcker. -Silas, din usling!
Snälla, sitt ner.
Allt blir bra.
Nå…
Nu när hysterin är ur vägen,
kanske vi alla kan slå oss ner.
Snälla, nu sätter vi oss
och äter som civiliserade människor.
Är det inte underbart att vara…
…tillsammans igen.
Återförenade.
Mycroft, smaka på kaviaren.
-Nej tack. -Jag insisterar.
Från Marmara.
Den smakar gudomligt.
Jag undrar bara
om jag tyckte bättre om dig som Hodges assistent.
Låt mig veta när du funderat klart.
Hur länge tänker du hålla oss här?
Tills ni har sagt var jag kan finna Shou'an.
Måste jag påminna er om, att ni tänkte låta henne döda mig?
Om någon i det här rummet borde känna sig lite upprörd,
så är det jag.
Ändå försöker jag vara rättvis.
-Rättvis? -Ni ville träffa Beatrice.
Här är hon.
Som utlovat.
Ett löfte som hölls.
När jag har Shou'an…
-…är ni fria att gå. -Och…
…är Beatrice också fri att gå om hon vill?
Hon är ingen fånge.
Bakom moskén på Ordu Caddesi.
Det är där Shou'an bor.
Se, det var väl inte så svårt?
Bea.
Bea, lyssna på mig.
Jag har aldrig skadat dig.
Sök upp Shou'an.
Inte en enda gång.
Jag skulle aldrig kunna göra det, käraste.
Se på henne, Bea. Det är sant.
Sherlock, du var bara sex år på den tiden,
hur kan man vänta sig att du med säkerhet minns?
Det är så han gör.
Han ljuger och han ljuger,
tills man börjar tvivla på att det man vet är sant.
Ni förstår, ibland
visar våra minnen oss det vi vill tro på.
-Silas. -Min son.
Håll klaffen.
Så vältaligt.
Familjegräl, du vet, James.
Herr Holmes, min familj kunde gräla som få,
men det här är inte något gräl.
Utan grekisk tragedi.
Bea. Bea.
Snälla, låt mig få prata med dig utan din far.
När du inte är under hans inflytande,
så att du kan välja om du vill ge dig av.
Vill du det?
Beatrice?
Det vill jag inte.
Och där har ni det.
Självklart kommer hon inte att säga det framför dig.
Du lär märka att hon är väldigt viljestark.
Dina fasoner!
-Du gör så, du vrider och du vänder… -Kan ni sluta bråka?
-Har du något på hjärtat? -Kan vi prata i enrum?
Vad det än är du vill säga,
så kan det sägas framför vår underbara familj.
Då så.
Hennes Majestäts regering är kontaktad.
De är ute efter dig, Silas. Du får tillbringa dina sista dagar bakom galler.
De vill ha sitt vapen.
-Det kan jag tänka mig. -Och de är beredda att betala.
Det finns dock
en väg till försoning.
Herr Holmes, vi vill att ni övertygar er far
om att sälja vapnet exklusivt till den brittiska staten.
-"Betala för det"? -Generöst.
Ja.
Mycroft.
Hur generöst är "generöst"?
Jag tror att du kan…
…sätta ditt pris.
Det finns ett villkor.
Att de är enda köparen.
Och du ska vara medlaren, min mellanhand?
Förväntar ni er att jag ska förråda min familj?
Om ni vill ha tillbaka er karriär,
så är det precis vad vi förväntar oss.
-Ja. -Du är rätt och slätt en Judas.
Mycroft, din sluge rackare.
Det anade jag aldrig om dig.
Se? Det är detta jag talar om. Slughet! Ambition.
Mycroft.
De begär att få vapnet inom en vecka.
-Bea? -Det kan ordnas.
Bra. Jag telegraferar departementet.
Jag ser till att du eskorteras till telegrafbyrån
-så fort de öppnar imorgon. -Uppfattat.
Tack, far.
Hör du, Bea?
En av mina söner…
…kallar mig ännu far.
Jag kanske kan komma tillbaka trots allt.
Det verkar som att Beatrice och jag måste besöka vår lilla fabrik.
Det är brådskande.
Ni stannar här tills Shou'an är funnen.
Låt oss förbereda oss för resan.
Hur kunde du?
Hoppas att du är nöjd, käre bror.
Långt ifrån.
Hitta henne! För henne till mig.
Det anade du inte, eller hur?
Mycrofts förräderi.
Kanske tar han efter dig mer än jag trodde.
Det kan hända.
Du har visat dig vara riktigt briljant, pojken min.
Hjärnor som din förändrar världen.
Du är den jag skulle vilja ha med mig.
Du är verkligen vilsen.
Lyssna nu, det du såg i tunneln in Paris
kommer att ändra på krigföringen.
Inga soldater på slagfälten.
Det fäller fienden utan ett enda skott.
Nu säger du snart att det kommer att rädda liv.
En demonstration. Det är allt. Ingen kommer att våga ta upp vapen igen.
Och så hyllas du av folket som kung Silas, fredsstiftaren.
Varför inte?
Du ser på världen och ser bara dig själv?
Väx upp, pojk.
Världen vi bor i är byggd sten for sten
av människors sorg.
Och de bäst anpassade överlever.
Men vet du vad som är uppkomsten av den mest radikala tanken av dem alla?
Vi står inte över naturen.
Vissa av oss är enkla arbetsbin.
Andra leder dansen.
Du och jag
är av naturen ledare.
Oavsett vad du tycker om det, så rinner mitt blod i dina ådror.
Din tid är kommen. Tag din plats.
Var min högra hand, min efterträdare, min arvtagare.
Är inte det därför du har Beatrice?
Beatrice är speciell på sitt eget vis,
men du är en helt annan historia.
Berätta att du ljög.
Låt henne ge sig av tillsammans med min mor så överväger jag det.
Du hörde henne. Hon vill inte.
Nej, självklart inte, men om någon kan övertala henne…
Prata med henne.
Om du får henne att gå, så stannar jag.
Jag ska prata med henne.
Ursäkta mig.
Shou'an var inte på adressen som vi fick.
MACHIAVELLIS FURSTEN
Ja?
Stör jag dig?
Inte alls.
Jag hittade den här underhållande boken i hyllan.
Machiavelli.
"Då kärlek och fruktan ej kan existera tillsammans,
och om vi måste välja mellan dem,
är det vida säkrare att bli fruktad än älskad."
Du ser upp till honom, eller hur?
Min far.
Jag ser det i dig.
Lika barn leka bäst.
Se bara på hur han lever.
Jag menar, verkligen.
Man bara måste beundra storleken på hans ambition.
Om stackars gamle Bucephalus Hodge inte redan var död,
skulle han säkert ha dött av avund.
Du bryr dig inte om moral.
Olikt Sherlock.
Moral saktar bara ner en.
Men det vet du redan.
I Oxford
mötte du båda dina bröder,
men du gav dem ingen ledtråd,
inte en skymt av igenkänning.
Det är bara en fråga om egen vinning.
Irriterar det inte dig?
Vad då?
Att stå i Sherlocks skugga?
Det är han som är speciell.
Och du, Moriarty, är hans hjälpreda.
Jag är mer än så.
-När vi är tillbaka från fabriken… -Lugn nu.
Vill jag ha bort Sherlock.
Så klart du vill. Du vill bestämma.
Allt har sin tid.
Ni sov väl gott, kära familj?
Shou'an var inte där du sade att hon skulle vara, Shirley.
Det var synd.
En besvikelse.
-Tittade ni under sängen? -Nej.
Så ni får bli kvar här medan vi "tittar under sängen."
Mycroft.
Försäkra Hennes Majestäts regering att de får sitt vapen till…
Till helgen.
-Till helgen. -Självklart.
Jag är ledsen, Sherlock.
Mor.
Skynda på nu.
Ta honom till telegrafkontoret och sedan tillbaka igen.
Min lille springpojke.
Har du talat med Beatrice?
Efter att vi har Shou'an.
Då så. Vi måste iväg.
-Ingen orsak att vara oartig. -Det stämmer, mitt barn.
Älskling, såg du det?
Bea är kvar därinne, vi måste bara få bort henne från Silas.
Hon sansar sig, fru Holmes.
Låt det ta sin tid.
Tack.
Ett telegram till London. Brådskande.
Du.
Tack.
Förbannat. Kan du vässa den åt mig?
Tack.
Vänd dig om.
Öppna dörren.
In med dig.
Duktig gosse.
Förlåt för pennan.
Kom in.
Prinsessan.
Du vet att jag inte är en prinsessa.
Gammal vana, är jag rädd.
Jag behöver din hjälp.
Det är svårt att se några brister i deras rutin.
Vi kan övermanna dem.
De är beväpnade och de är fler än oss.
Säg det till spartanerna. Vi behöver bara en plan.
Vänta. Är det…
Mycroft.
Vad gör han?
Det verkar som att han vinkar åt dig.
Om han tror att han kan vinna mitt förtroende igen
får han tänka om.
Nej, mor, titta.
Han förrådde oss inte.
Ja. Hej. Ursäkta mig.
Jag var ute på uppdrag åt min far.
Om ni inte genast öppnar porten,
kommer era huvuden att rulla innan dagen är slut.
Vi går tillbaka upp till övervåningen.
Inte?
Ser man på.
Nycklarna, tack.
Det är bäst om jag tar den här.
Förlåt.
-Bra gjort, käre bror. -Tack, käre bror.
-Det där gick smidigt. -Det gjorde det.
Ner!
Mor.
Välsigne dig.
-Tack för att du kom. -Jag ville ses igen.
Det och att döda din far.
Eld upphör!
-Mor, kom. -Mor, är allt väl?
Lite uppskakad bara.
Jag känner mig så levande!
Förlåt att jag tvivlade.
Oroa dig inte, jag skulle ha tvivlat på mig själv.
Mästerligt spelat.
Detsamma.
Var är din far?
Han är på sin fabrik.
Var?
Det vet vi inte.
Inte än.
Har vi några ledtrådar till var den här fabriken kan ligga?
Nej. Inte det minsta.
Det måste finnas någon form av spår.
Kanske det här? Det ser ut som ett sjökort.
Det är värdelöst. Det har inte ens "norr" utmärkt.
Jaha.
Golvet.
-Vad är det med det? -Plattorna är utslitna.
Av många fotsteg.
Framför väggen?
Varför skulle plattorna vara slitna vid väggen?
Det borde de inte.
Om inte…
Bara en tanke.
Jag älskar lönngångar.
Då så.
Ser ut som en gammal tygbutik.
Varför hålla något sådant hemligt?
Åh, du milde!
Det är samma docka som Bea hade när hon var liten.
Kommer du ihåg?
Det är opium.
Han bygger ett handelsnätverk med textiler…
-Och använder det för smuggling. -Och nu använder han
samma rutt för nervgiftet.
Se på det här.
Professor Thompson, Malik,
Roberts och Enright.
Denna studie av ljudvågor används för att förutsäga
hur nervgiftet skulle reagera på väderförändringar.
Trajektorier. Det är uträkningar av projektilbanor.
Raketer.
De bygger raketer. Raketer för att leverera nervgiftet.
För att få döden att regna ner från ovan.
Professor Malik.
"Thanatit."
Mineralen under mitt folks land.
Och det här.
Formeln för att göra den till den krypande döden.
James.
-Minns du vårt möte? -Ja.
Vi skapar nya nummer, men numren är inte riktiga.
De är imaginära.
Imaginära nummer skapade för att lösa det olösbara.
Två lösningar. Motsatta eller ej.
Det finns alltid ett annat sätt.
-Det positiva speglar… -Det negativa.
-Har vi det positiva… -Kan vi räkna ut det negativa.
Och således skapa ett sätt att neutralisera den krypande döden.
I teorin kan vi besegra Silas.
Teoretiskt sätt, ja.
Vad? Problem?
Formeln är inte komplett.
Sherlock, kom och se på det här.
Titta, alla linjer leder till mitten av cirkeln.
-Kan det vara sprängradien? -Nervgiftets räckvidd.
De utstrålar alla från en och samma plats.
"Afshin."
Kanske fabriken?
Kan du ta oss hit?
Ja. Det är en dagsfärd till häst.
Då så, vi söker upp Beatrice.
Fort. Jag känner till en väg. Den går genom bergen.
Du måste berätta en sak för mig.
Vad?
Hon visste väl?
Fru Tilcott?
Hon visste precis var jag kom från.
Varför frågar du om detta nu?
För att jag vill veta nu.
Jag ville ha någon jag kände som kunde ta hand om dig väl.
Var det så du fann mig?
Varför sände du inte iväg mig då?
De här frågorna kommer nog på grund av din mor.
Hon har påverkat dig.
Det är så hon gör mot folk, jag vet. Hon ljuger, hon manipulerar.
Jag varnade dig.
Det är inte likt dig att känna dig osäker.
Inte på mig själv.
Jag är osäker på dig.
Vad menar du?
Var mor verkligen ett hot mot mig?
Var det därför du förde bort mig?
Ska Sherlock få veta
att du underhöll hans bästa vän igår natt?
Självklart inte. Och varför?
För att vi följer våra begär, Beatrice.
Vi agerar enligt vårt egenintresse.
Du av alla måste förstå det.
Jag hör hur du pratar med Sherlock.
Jag säger till honom det han behöver höra för att hålla honom nöjd.
Är det inte likadant med mig?
Svartsjuka är ovärdigt dig.
Dessutom, vi tre tillsammans…
Skulle det vara så illa?
Vi slår läger här inatt.
Låt oss säga att vi får tillbaka din syster.
Hon kommer hem, familjen är lycklig.
Ingen försöker döda varandra.
-Vad händer sedan? -Jag har inte tänkt så långt.
Jag vet inte.
Du då?
Jag tänkte komma hem med dig.
Den engelska staten
skulle betala storkovan för din fars vapen.
Jag vill inte vara med om något som bidrar med en enda slant till honom.
Inte han, Sherlock. Vi.
-Vi? -Ja.
Tänk om vi inte förstör det?
Utan säljer tillbaka det till staten.
Tänk efter.
Vi skulle vara fria att göra vad vi vill, Sherlock.
De skulle bygga storslagna statyer av oss. Ingen skulle kunna stoppa oss.
Kom igen! Jag skojar bara.
-Esad, kan du ta hand om det här? -Ja.
Förbered det här för transport.
Vi ska väl inte bara sälja till England?
Vad tror du?
I samma ögonblick som avtalet med England är klart,
säljer vi till fransmännen.
Preussarna, ryssarna, kineserna. Alla som vill ha det.
Varför bara till stater?
Fortsätt.
Varför inte privata aktörer och företag?
Marknaden är oändlig.
Dina ambitioner överskred alltid mina.
Min underbara Bea.
Underbara Bea.
Helt underbar.
-Vad är det? -Du ska till Oxford.
Tja,
du kanske råkar på Mycroft och Sherlock.
Jag kan tänka mig att det skulle vara svårt.
Det är upp till dig vad du vill säga, men…
…om du berättar att du är deras syster…
…kommer allt vi arbetat för tillsammans…
…att stå på spel.
Jag skulle aldrig förråda dig, far.
Aldrig.
Professor Malik.
Herr Holmes.
Afshin.
Och där är han.
Ska vi gå och ta en titt?
Det låter bra James, men hur tar vi oss in?
Alla idéer är välkomna.
Vänta.
Kartan i studierummet.
Bergets konturer passar in.
Värdelös, sade du.
-Inte ens "norr". -Det är inte en karta.
Utan en tvärsnittsplan.
Det var inte vägar, utan tunnlar.
Och tunnlarna finns under våra fötter.
Det finns en till ingång.
-Imponerande. -Tack.
Där är Malik.
Jag följer efter honom.
-Vänta. -Jag följer med. Var försiktiga.
Snälla.
När någon blir mördad tror min by
att deras själar fångas i Lian Yu.
-I avgrunden. -Jag är en ödmjuk vetenskapsman.
-Jag söker sanningen. -Tills deras död har hämnats,
-då de sätts fria. -Nej.
Nu sätter jag mina föräldrar fria.
Allt ska begravas.
Hej, Beatrice.
Så klart du hittade mig.
Du är ju trots allt en Holmes.
Du tar efter mig.
Jag är faktiskt äldre än du
så det är du som tar efter mig.
Bea.
Lyssna nu.
Lyssna på mig, käraste.
Jag vet inte var jag ska börja.
Hela tiden jag var inlåst på anstalten
var det enda som hjälpte mig igenom alla år,
mina minnen av dig.
Kommer du ihåg skatan?
Skatan med den brutna vingen som vi fann i skogen.
Du ville rädda den.
Så vi la den i en låda i trädgårdsskjulet,
besökte den varje dag och matade den.
Tills en dag när vi gick dit och den…
…hade flugit iväg.
Den överlevde.
Och här är du.
Du överlevde.
Jag kommer ihåg.
Gör du?
Jag kommer ihåg den. Jag…
Jag tror dig.
Min älskling.
Tack.
Följer du med oss? Snälla du, följer du med oss?
Jag kommer, men det finns något jag måste göra först.
-Visa vägen. -Vi följer efter.
Det här räcker.
Det räcker för att spränga berget.
-James, vad gör du? -Jag kommer strax.
-Far. -Ja, Beatrice.
-Titta vad jag hittade. -Beatrice.
Några strykarkatter ser jag.
Sherlock.
Att hitta hit var…
…ditt bästa trick.
Vad gör du?
Jag hörde honom, Sherlock. I trädgården.
Var min högra hand, min efterträdare, min arvtagare.
Han lovade mig samma sak.
Beatrice, nej.
Jag gav dig allt.
Jag vill inte, Beatrice. Okej?
-Jag vill inte vara hans arvtagare. -Beatrice.
Jag förråder dig inte.
Tänd på.
James! Skynda dig!
Hur gick det?
Vart tog han vägen?
Var är han?
-Var är han? -Vi måste ut. Nu.
Den här vägen!
Sherlock!
Måste jag söka upp dig?
Oroa dig inte. Hon är här av samma orsak som du.
Finns det något du vill säga?
Nej.
Sherlock, ska du bara stå där och se dem skjuta en försvarslös man?
Är det den du är?
Sherlock.
Inte kallblodigt.
Du lovade.
Han ska ställas inför rättvisan.
Det kan inte du bestämma, Sherlock. Flytta på dig.
Jag rör mig inte, Beatrice.
Om jag inte tvekar att skjuta min far,
skulle jag inte skjuta dig?
Jag står kvar.
Vad gör du? Nej, nej, sluta! Släpp mig!
Sluta! Släpp mig!
Släpp taget!
Du älskade mig alltid, min pojk.
Nej, gör det inte.
Allt som finns kvar.
När tror du att det gick snett för honom?
När tog han fel väg?
Så som han såg det, hade han aldrig fel.
Allt var avsiktligt, allt hade ett syfte.
Han var obotfärdig.
Följde sina egna regler.
-Försvarar du honom? -Nej, Mycroft.
Jag vill förstå honom.
Jag försöker förstå…
hans kriminella sinne.
Sherlock?
Likt en vaxkaka.
Apis mellifera.
Lilla honungsbiet.
Snälla, sluta.
Han ville ge den till mig. Varför?
Vi står inte över naturen.
"Vi står inte över naturen."
-Han sa så till mig. -Sherlock?
Han lämnade ett spår.
Det räcker, jag måste verkligen insistera.
Allt var med flit, varje litet ord.
De starkaste överlevnad, uppkomsten av en radikal tanke.
-Vi står inte över… -Sherlock!
Det räcker. Det är nonsens.
"Uppkomsten."
Darwin.
OM ARTERNAS UPPKOMST DARWIN
Vi står inte över naturen.
Allt har en mening.
Lägg tillbaka den.
-Varför? -Snälla.
Stäng boken, Sherlock.
Det är över.
Tack, käre bror.
Jag var aldrig så förtjust i kungligheter.
Men,
jag måste medge att
du är min favoritprinsessa.
Tack, Sherlock Holmes.
Hoppas att du hittar
sätt att använda ditt vackra sinne för något gott.
Passar perfekt.
Hej där.
Hej.
Du ser trött ut.
Jag fick inte mycket sömn.
Så det är mitt fel?
Jag klagar inte.
Jag har något att visa dig.
Intressant.
Vi går bra ihop.
Du och jag.
-Blev du förföljd? -Nej, jag var försiktig.
Sherlock är här.
Vänd dig inte om.
Ut genom bakdörren.
-Vi ses i kväll. -Ja.
-Jag gissade att du var här. -Du tänkte rätt.
Behövde komma iväg från familjen.
-De kan vara ett djävulskap. Särskilt din. -Ja.
-Två glas whisky, tack. -Ska bli, herrn.
Ångrar du att du miste ditt stipendium?
Ångrar jag att vi möttes?
Portieren med papperskorgen?
Passoppen.
Jag blev aldrig något så glamoröst som portier.
-Om du inte hade förlett mig… -Förledde jag dig?
…skulle jag varit bäst i klassen.
-Tveklöst. -Haft en strålande statlig karriär.
Rent oövervinnerlig.
Skulle ha blivit utrikesminister.
Sluta inte där.
Jag skulle minst säga premiärminister.
Jag skulle kunna vara dockmästaren och dra i trådarna.
Tja, om du insisterar.
Nej.
Jag ångrar det inte.
Faktum är…
…att jag måste få tacka dig,
Sherlock Holmes,
för att du räddade mig från ett tråkigt liv.
Och som svar på det får jag säga
att det var ett nöje.
Vad?
Jag vet att du har den,
James.
Var inte så kryptisk nu.
Resten av Maliks formel.
Du har den.
Det stämmer.
Självklart har du rätt.
Ja, du vet att jag tog den. Och varför?
Jag tog den för vår skull.
Om vapnet någonsin reser sig ur askan,
så har vi medlen att övervinna det tillsammans.
Du och jag.
Tror du mig inte?
Sherlock, efter allt som vi har varit med om tillsammans…
…så känner du mig.
Vad är det där?
Inget.
Inget?
Det är ingenting.
Liu Mei Yi!
Fick du dem?
Jag fick dem, jag fick dem allihop.
Du gjorde det.
Du kom hem.
Du kom hem vid liv.
Undertexter: William Duckett
Kreativ ledare Ulrika Lindfors-Davis