‫אבא! שרלוק לא מוכן לשחק איתי.‬
‫אל תדאגי, אהובתי.‬
‫אני חושב שראיתי ביצי ברווזים.‬
‫שם, ליד העצים.‬
‫שלום, ביאטריס. אני חושב שראיתי פה ברווזון אחד.‬
‫תקשיבי, אהובתי. הייתה תאונה נוראית,‬
‫שרפה בבית.‬
‫אז את תגורי זמן מה אצל גברת טילקוט.‬
‫תאונה נוראית.‬
‫שרפה בבית.‬
‫שרפה בבית…‬
‫שוב היו לך סיוטים?‬
‫אני לא זוכרת… את השרפה.‬
‫למה אני לא זוכרת?‬
‫תלבשי מעיל, אחרת תצטנני.‬
‫תרימי את הברדס.‬
‫אני לא צריכה להרים את הברדס.‬
‫יום הולדת שמח, אהובתי.‬
‫אימא. אבא.‬
‫אותו דבר שאני מקבלת בכל שנה. מאין הם מגיעים?‬
‫אנחנו קונים אותם מחנות של מומחה בהולבורן.‬
‫אז למה הדוור הביא אותו?‬
‫מי שלח אותו?‬
‫- ג'נקינס מפחלץ ואנטומולוג -‬
‫בכל שנה שולחים לי פרפר ביום הולדתי.‬
‫- פרנדרגסט ייבוא -‬
‫והאדם שמשלם עליהם נמצא במשרד הזה.‬
‫אני מכירה אותך.‬
‫אני יודעת שאני מכירה אותך.‬
‫למה נפטרת ממני?‬
‫אימך לא הייתה בריאה,‬
‫וחשבתי שלא אוכל לטפל בך לבדי.‬
‫לא הייתה שרפה.‬
‫נכון?‬
‫תוכלי לישון אצלי הלילה.‬
‫ואחר כך?‬
‫לא טוב לך עם גברת טילקוט?‬
‫זה לא מקומי.‬
‫לא נועדתי להיות בתו של כומר.‬
‫תראי, אימא, מצאתי את הלב שלו.‬
‫אני מעדיפה להיות משהו בעולמך.‬
‫החבילות יישלחו לצד השני של אירופה.‬
‫צריך למצוא מקום שאף אחד לא יחשוב לחפש בו.‬
‫גודלה של כל חבילה לא עולה על זה.‬
‫אני עסוק עכשיו, אהובתי.‬
‫אפילו השטן לא יחשוב לחפש שם.‬
‫נפגשתי היום עם אחיך, מייקרופט.‬
‫ולא תנחשי אצל מי הוא עובד.‬
‫סר בוצפאלוס הודג'.‬
‫האיש העשיר ביותר באימפריה.‬
‫מייקרופט אמר שהודג' מוביל פרויקט ממשלתי.‬
‫סודי ביותר.‬
‫את יודעת מה אני מריח?‬
‫הזדמנות.‬
‫הודג' זומם משהו.‬
‫אולי אנסה להשיג משרה במשרד שלו?‬
‫אמצא שם מישהו חסר עמוד שדרה.‬
‫המרגלת הקטנה שלי.‬
‫בי הנפלאה.‬
‫איך באוקספורד?‬
‫פרופסור מאליק הוא החוליה החלשה.‬
‫הוא תאב בצע ויהיר.‬
‫אם אחד מהפרופסורים של הודג' ימכור את נשמתו, זה הוא.‬
‫הרשיתי לעצמי לקבוע פגישה.‬
‫יישר כוח, בי.‬
‫פרופסור מאליק, אני מחכה לשיתוף הפעולה איתך.‬
‫גם אני, אדוני.‬
‫הוא נפל בפיתיון, בי.‬
‫שרלוק הצעיר‬
‫ביאטריס, הנה את.‬
‫את נראית מודאגת.‬
‫המשלוח הראשון צריך לצאת ברכבת לפריז,‬
‫ועכשיו ביתנו מלא באורחים לא רצויים.‬
‫בנוסף על כך, הנסיכה עדיין חופשייה,‬
‫והיא לא תעצור עד שיעצרו אותה.‬
‫אני יודע עד כמה היא מסוכנת, בי. תאמיני לי, אנחנו נמצא אותה.‬
‫איך?‬
‫שרלוק.‬
‫נראה שאתה מאמין בשרלוק מאוד.‬
‫אני מבין למה זה מטריד אותך ככה. את לא חייבת להתעמת עם אימך.‬
‫לא, אני רוצה.‬
‫ילדה אמיצה שלי.‬
‫אתנה שלי.‬
‫עכשיו, תזכרי את מה שאמרתי לך.‬
‫לאימך יש דמיון פרוע.‬
‫בי, הפכת לאישה יפהפייה ומרשימה ביותר.‬
‫זה כל מה שיש לך להגיד?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אני יודעת מה עשית.‬
‫מה?‬
‫אני יודעת שאושפזת בבית המשוגעים כי סיכנת אותי.‬
‫בגלל זה אבא נאלץ להרחיק אותי. -אני מבינה. אז זה מה שהוא סיפר לך?‬
‫בי, הוא אשפז את אימנו בבית משוגעים‬
‫כי הוא רצה להשתלט על הנכסים שלה.‬
‫הוא אמר שתגידו את זה.‬
‫זאת האמת. אל תאמיני לאף מילה שהאיש הזה אומר.‬
‫האיש הזה היה רק טוב אליי.‬
‫יקירתי.‬
‫בי, את חייבת להאמין לנו.‬
‫תקשיבי, בבקשה. -למה?‬
‫משום שאין לנו סיבה לשקר,‬
‫ומשום שאני אחיך.‬
‫ארוחת ערב ב-20:00.‬
‫אתה! -אימא.‬
‫אתה! אתה הרעלת אותה נגדי! -בבקשה, די. מספיק! קורדיליה, מספיק.‬
‫את מביכה את עצמך. מספיק. -סיילס, מנוול שכמוך!‬
‫בבקשה, שבו.‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב…‬
‫כעת, לאחר שסיימנו עם ההיסטריה,‬
‫אולי כולנו נוכל לשבת.‬
‫בבקשה, בואו נשב‬
‫ונאכל כמו אנשים מתורבתים.‬
‫טוב, נכון שנהדר להיות…‬
‫שוב יחד?‬
‫התאחדנו.‬
‫מייקרופט, תטעם את הקוויאר.‬
‫לא, תודה. -אני מתעקש.‬
‫הוא ממרמרה.‬
‫טעם של מלאכים.‬
‫אני פשוט תוהה‬
‫אם חיבבתי אותך יותר בתור העוזרת של הודג'.‬
‫תודיע לי כשתגיע למסקנה.‬
‫כמה זמן בכוונתך להשאיר אותנו כאן?‬
‫עד שתספרו לי איפה אוכל למצוא את שואן.‬
‫אני מזכיר לך, שרלוק, שהתכוונת לתת לה לרצוח אותי.‬
‫אם מישהו בחדר הזה צריך להרגיש קצת נסער,‬
‫זה אמור להיות אני.‬
‫ועם זאת, אני כאן, משתדל להיות הוגן.‬
‫הוגן? -רציתם לפגוש את ביאטריס.‬
‫הנה היא.‬
‫הבטחתי.‬
‫קיימתי.‬
‫ברגע ששואן תהיה בידיי…‬
‫תהיו רשאים לעזוב. -ו…‬
‫האם גם ביאטריס רשאית לעזוב, אם היא תרצה?‬
‫היא לא שבויה.‬
‫מאחורי המסגד באורדו צ'דסי.‬
‫שם שואן נמצאת.‬
‫טוב, זה לא היה מפרך מדי, נכון?‬
‫בי.‬
‫בי, תקשיבי לי.‬
‫מעולם לא פגעתי בך.‬
‫תחפש את שואן.‬
‫אפילו לא פעם אחת.‬
‫וגם לא הייתי מסוגלת לעשות זאת, אהובתי.‬
‫תסתכלי עליה, בי. זאת האמת.‬
‫שרלוק, בקושי היית בן שש בזמנו,‬
‫איך אפשר לצפות ממך שיהיו לך זיכרונות אמינים?‬
‫זה מה שהוא עושה.‬
‫הוא משקר ומשקר,‬
‫עד שאת מפקפקת בדברים שאת יודעת שהם נכונים.‬
‫במקרים מסוימים,‬
‫זיכרונות מספרים לנו את מה שברצוננו להאמין בו.‬
‫סיילס. -בני.‬
‫סתום את הפה.‬
‫ניסוח רהוט.‬
‫מריבות משפחתיות, אה, ג'יימס?‬
‫מר הולמס, המשפחה שלי ידעה לריב יותר מכולן,‬
‫אבל זאת לא מריבה.‬
‫זאת טרגדיה יוונית.‬
‫בי.‬
‫בבקשה, תני לי לדבר איתך בלי נוכחותו של אביך.‬
‫כשלא תהיי נתונה להשפעתו,‬
‫כך שאם תבחרי, תוכלי לעזוב.‬
‫זה מה שאת רוצה?‬
‫ביאטריס?‬
‫לא.‬
‫ובבקשה.‬
‫טוב, ברור שהיא לא תגיד את זה מולך, נכון?‬
‫אני חושב שתגלי שיש לה רצונות חזקים מאוד משל עצמה.‬
‫אתה עושה את זה!‬
‫אתה מכופף ואתה מסלף… -אתם מוכנים להפסיק להתווכח?‬
‫משהו טורד את מנוחתך? -אפשר לדבר איתך בפרטיות?‬
‫כל דבר שיכול להיאמר‬
‫יכול להיאמר לעיני המשפחה המרהיבה הזו.‬
‫בסדר.‬
‫יצרתי קשר עם ממשלתה של הוד מלכותה.‬
‫הם באים לעצור אותך, סיילס. תבלה את שארית חייך מאחורי סורג ובריח.‬
‫הם רוצים את הנשק שלהם.‬
‫כן, אני מתאר לעצמי. -והם מוכנים לשלם עליו.‬
‫קיימת, עם זאת,‬
‫דרך לגאולה.‬
‫מר הולמס, אנחנו רוצים שתשכנע את אביך‬
‫למכור את הנשק באופן בלעדי לממשלת בריטניה.‬
‫"תמורת תשלום"? -סכום נאה.‬
‫כן.‬
‫מייקרופט.‬
‫עד כמה הסכום "נאה"?‬
‫אני חושב שתוכל…‬
‫לנקוב במחיר.‬
‫יש תנאי אחד.‬
‫הם יהיו הקונים היחידים.‬
‫ואתה תנהל את המשא והמתן, תהיה המתווך שלי?‬
‫אתה מצפה ממני שאבגוד במשפחתי?‬
‫אם תרצה לשוב לקריירה שלך, אדוני,‬
‫זה בדיוק מה שאנחנו מצפים ממך לעשות.‬
‫כן. -בוגד מוחלט שכמוך.‬
‫מייקרופט, נוכל מתחכם שכמוך.‬
‫אלוהים, לא ידעתי שאתה מסוגל לזה.‬
‫רואים? על זה אני מדבר. תושייה! שאפתנות.‬
‫מייקרופט.‬
‫הם רוצים את הנשק תוך שבוע, או שאין הסכם.‬
‫בי? -נוכל לעשות את זה.‬
‫יופי. אצטרך לשלוח מברק למשרד החוץ.‬
‫טוב, אדאג שילוו אותך למשרד המברקים‬
‫ברגע שהוא ייפתח בבוקר. -בסדר.‬
‫תודה, אבא.‬
‫שמעת את זה, בי?‬
‫אחד הבנים שלי…‬
‫עדיין קורא לי "אבא".‬
‫אולי בכל זאת יש דרך חזור בשבילי.‬
‫טוב, נראה שביאטריס ואני צריכים לבקר במפעל הקטן שלנו.‬
‫בדחיפות.‬
‫אתם תישארו כאן עד ששואן תימצא.‬
‫ביאטריס, בואי נתכונן למסע שלנו.‬
‫איך יכולת?‬
‫אני מקווה שאתה מרוצה, אחי היקר.‬
‫ההפך הגמור.‬
‫תמצאו אותה! תביאו לי אותה.‬
‫לא ציפית לזה, נכון?‬
‫לבגידה של מייקרופט.‬
‫אולי הוא דומה לך יותר ממה שחשבתי.‬
‫אולי.‬
‫הוכחת שאתה מבריק למדי, ילד שלי.‬
‫מוחות כמו שלך משנים את העולם.‬
‫אתה הבן שהייתי רוצה שיצטרף אליי.‬
‫אתה באמת הוזה.‬
‫תקשיב, מה שראית במנהרה הזאת בפריז‬
‫ישנה את אופייה של המלחמה.‬
‫לא יישלחו חיילים לשדה הקרב.‬
‫זה יכתוש את האויב בלי שיירו כדור אחד.‬
‫ועכשיו אתה תגיד לי שזה יציל חיים.‬
‫הדגמה אחת, זה כל מה שיידרש. אף אחד לא יעז להרים שוב כלי נשק.‬
‫והעם יהלל אותך ויקרא לך, "המלך סיילס, משכין השלום".‬
‫למה לא?‬
‫אתה מביט בעולם ורואה אך ורק את עצמך?‬
‫תתבגר, ילד.‬
‫העולם שאנחנו חיים בו בנוי על יסודות‬
‫של עצב אנושי.‬
‫והישרדות הכשירים ביותר.‬
‫אבל אתה יודע מה המחשבה הכי מקורית ורדיקלית שיש?‬
‫אנחנו לא מתעלים על הטבע.‬
‫חלקנו נועדנו להיות דבורים פועלות צנועות.‬
‫אחרים מובילים את הריקוד.‬
‫אתה ואני…‬
‫מנהיגים מלידה.‬
‫בין אם זה מוצא חן בעיניך או לא, שרלוק, אתה דם מדמי.‬
‫עכשיו, זה הרגע שלך. תנצל אותו.‬
‫תהיה יד ימיני, תהיה ממשיך דרכי, תהיה היורש שלי.‬
‫זאת לא הסיבה שביאטריס איתך?‬
‫ביאטריס יוצאת דופן בדרכה,‬
‫אבל אתה סיפור אחר לגמרי.‬
‫תגיד לביאטריס ששיקרת לה,‬
‫תיתן לה לעזוב עם אימא שלי ואז אשקול את הצעתך.‬
‫שמעת אותה. היא לא רוצה.‬
‫בטח שהיא לא רוצה, אבל אם מישהו יכול לשכנע אותה…‬
‫תדבר איתה, סיילס.‬
‫אם תוכל לשכנע אותה לעזוב, אני אישאר.‬
‫אדבר איתה.‬
‫סלח לי.‬
‫שואן לא הייתה בכתובת שהוא נתן.‬
‫- הנסיך - מקיאוולי -‬
‫כן?‬
‫אני מפריעה לך?‬
‫ממש לא.‬
‫מצאתי את הספר המרתק הזה על המדפים.‬
‫מקיאוולי.‬
‫"מאחר שאהבה ופחד לא יכולים להתקיים יחדיו,‬
‫"אם יש לבחור בין השניים…"‬
‫"בטוח הרבה יותר להיות מושא פחד מאשר אהבה."‬
‫אתה מעריץ אותו, נכון?‬
‫את אבא שלי.‬
‫אני רואה את זה בך.‬
‫מין מזהה את מינו.‬
‫טוב, תראי איך הוא חי.‬
‫כלומר, באמת.‬
‫אין ברירה אלא להעריך את קנה המידה של שאיפותיו.‬
‫ואילו בוצפאלוס הודג' הזקן והמסכן לא היה כבר מת…‬
‫אני משער שהוא היה מת מקנאה.‬
‫אתיקה לא מטרידה אותך.‬
‫לא כמו שרלוק.‬
‫אתיקה רק מאיטה אותך.‬
‫אבל את כבר יודעת את זה.‬
‫באוקספורד,‬
‫עמדת מול האחים שלך,‬
‫ואפילו לא נתת להם סימן קטן,‬
‫אפילו לא ניצוץ של זיהוי.‬
‫זו רק טקטיקה שנועדה לשרת את האינטרסים שלי.‬
‫זה לא מעצבן אותך?‬
‫מה?‬
‫להיות בצילו של שרלוק.‬
‫הוא לא המיוחד מביניכם?‬
‫ואתה, מוריארטי, העוזר שלו.‬
‫אני לא העוזר שלו.‬
‫ברגע שנחזור מהמפעל… -היי.‬
‫אני רוצה ששרלוק יסתלק.‬
‫כמובן. את רוצה לשלוט בקן.‬
‫כל דבר בעיתו.‬
‫משפחתי, אני מקווה שישנתם היטב.‬
‫שואן לא הייתה במקום שבו אמרת לי שהיא תהיה, שרלי.‬
‫חבל.‬
‫מאכזב.‬
‫בדקתם מתחת למיטה? -לא.‬
‫אז תצטרכו להישאר כאן עד ש"נבדוק מתחת למיטה".‬
‫מייקרופט.‬
‫תבטיח לממשלתה של הוד מלכותה שהיא תקבל את הנשקים שלה עד…‬
‫עד סוף השבוע.‬
‫עד סוף השבוע. -בהחלט.‬
‫אני מצטער, שרלוק.‬
‫אימא.‬
‫נא להזדרז.‬
‫תלווה אותו למשרד המברקים ותחזיר אותו מייד.‬
‫נער השליחויות הקטן שלי.‬
‫דיברת עם ביאטריס?‬
‫לא עד שאקבל את שואן.‬
‫בסדר. כדאי שנצא.‬
‫אין סיבה להיות לא מתורבתים. -אכן, בתי. אכן.‬
‫יקירי, ראית?‬
‫בי עדיין שם, רק צריך להרחיק אותה מסיילס.‬
‫אני חושב שהיא תתעשת, גברת הולמס.‬
‫בטווח הארוך.‬
‫תודה.‬
‫אני צריך לשלוח מברק ללונדון. בדחיפות.‬
‫אתה.‬
‫תודה.‬
‫לעזאזל. אכפת לך לחדד אותו בשבילי?‬
‫תודה.‬
‫תסתובב.‬
‫פתח את הדלת.‬
‫קפוץ פנימה.‬
‫ילד טוב.‬
‫אני מתנצל על העיפרון.‬
‫בוא.‬
‫נסיכה.‬
‫אתה יודע שאני לא נסיכה.‬
‫חוששני שזה כבר הרגל.‬
‫אשמח לעזרתך.‬
‫כשאני מסתכל בשגרה שלהם, אני מתקשה למצוא נקודת חולשה.‬
‫נוכל לגבור עליהם פיזית.‬
‫הם חמושים, ויש להם יתרון מספרי.‬
‫תגיד את זה לספרטנים, שרלוק. רק צריך למצוא תוכנית.‬
‫רגע. זה…‬
‫מייקרופט.‬
‫מה הוא עושה?‬
‫נראה שהוא מנופף אליך.‬
‫אם הוא חושב שהוא יוכל לגרום לי לסלוח לו,‬
‫הוא טועה ובגדול.‬
‫לא, אימא, תראי.‬
‫הוא לא בגד בנו.‬
‫כן, שלום. סליחה.‬
‫יצאתי למשימה דחופה מטעם אבי.‬
‫אם לא תפתחו את השערים מייד,‬
‫ראשיכם יהיו מונחים על צלחות עד סוף היום.‬
‫ואנחנו חוזרים למעלה.‬
‫לא?‬
‫תראו מה זה.‬
‫מפתחות, בבקשה.‬
‫אני חושב שעדיף שאקח את זה.‬
‫סליחה.‬
‫כל הכבוד, אחי היקר. -תודה, אחי היקר.‬
‫זה הלך די חלק. -נכון.‬
‫תתכופפו!‬
‫אימא.‬
‫תבורך.‬
‫תודה שבאת. -רציתי לראות אותך שוב.‬
‫זה, ולהרוג את אבא שלך.‬
‫חדל אש!‬
‫אימא, בואי. -אימא, את בסדר?‬
‫הזדעזעתי קצת, אבל אני בסדר.‬
‫אלוהים, אני מרגיש חי!‬
‫אני מצטערת שפקפקתי בך.‬
‫אל תדאגי, אימא. גם אני הייתי מפקפק בי בנסיבות האלה.‬
‫עבודה יפה מאוד.‬
‫כנ"ל.‬
‫איפה אביכם?‬
‫הוא במפעל שלו.‬
‫איפה?‬
‫אנחנו לא יודעים.‬
‫בינתיים.‬
‫מצאנו משהו שמרמז על המיקום של המפעל הזה?‬
‫לא. אף לא שמץ.‬
‫בטח יש משהו, רמז כלשהו.‬
‫מה עם זה? נראה לי שזו מפת חוף כלשהי.‬
‫היא חסרת תועלת. הצפון לא מסומן עליה.‬
‫בסדר.‬
‫הרצפה.‬
‫מה איתה? -האריחים שחוקים.‬
‫בגלל צעדים תכופים.‬
‫מתחת לקיר?‬
‫למה שיהיו אריחים שחוקים על הרצפה ליד הקיר?‬
‫לא אמורים להיות.‬
‫אלא אם כן…‬
‫סתם רעיון.‬
‫אני אוהב מעברים סודיים.‬
‫בסדר.‬
‫נראה שזו חנות טקסטיל ישנה.‬
‫למה הוא רוצה להסתיר את זה?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫יקירי, זו הבובה שהייתה לבי כשהיא הייתה ילדה קטנה.‬
‫אתה זוכר?‬
‫זה אופיום.‬
‫הוא הקים רשת מסחר באמצעות טקסטיל…‬
‫והשתמש בה לצורך הברחה. -ועכשיו הוא ישתמש במסלולים האלה‬
‫כדי להבריח את הגז העצבי.‬
‫תראו את זה.‬
‫הפרופסורים תומפסון, מאליק…‬
‫רוברטס ואנרייט.‬
‫נראה שהשתמשו בעבודה הזו על גלי קול כדי לנבא‬
‫איך הגז העצבי יגיב לתנאים מטאורולוגיים משתנים.‬
‫מסלולי שיגור. אלה משוואות של מסלולי שיגור.‬
‫רקטות.‬
‫הם בונים רקטות שיביאו את הגז העצבי ליעדו.‬
‫רקטות שימטירו את המוות מהשמיים.‬
‫פרופסור מאליק.‬
‫"תנאטיט".‬
‫המינרל שנמצא מתחת לאדמות העם שלי.‬
‫וזה.‬
‫זאת המשוואה שבאמצעותה הוא הופך אותו למוות המזדחל.‬
‫ג'יימס.‬
‫זוכר את רגע פגישתנו? -כן.‬
‫אנו יוצרים מספרים חדשים, אבל המספרים אינם אמיתיים.‬
‫הם דמיוניים.‬
‫מספרים דמיוניים שנוצרו כדי לפתור משוואות ללא פתרון.‬
‫שני פתרונות. הופכי או משלים.‬
‫תמיד יש עוד פתרון לכל משוואה.‬
‫חיובי שמשמש כראי… -לשלילי.‬
‫אם המשוואה החיובית בידינו… -נוכל למצוא את השלילית.‬
‫וכך ניצור תרכובת שתנטרל את האיום של המוות המזדחל.‬
‫בתאוריה, נוכל להביס את סיילס.‬
‫בתאוריה, כן.‬
‫מה? יש לנו בעיה?‬
‫המשוואה הזאת לא שלמה.‬
‫שרלוק, בוא להסתכל על זה.‬
‫תראה, כל הקווים האלה מובילים למרכזו של מעגל.‬
‫אולי זה רדיוס הפיצוץ? -להתפשטות הגז העצבי.‬
‫כולם נובעים ממיקום אחד.‬
‫"אפשין".‬
‫אולי המפעל שלו?‬
‫תוכלי לקחת אותנו?‬
‫כן. זאת רכיבה של יום בערך.‬
‫בסדר, בואו נלך למצוא את ביאטריס.‬
‫מהר. אני מכירה מסלול. הוא יוביל אותנו דרך ההרים.‬
‫אני צריכה שתגיד לי משהו.‬
‫מה?‬
‫היא ידעה, נכון?‬
‫גברת טילקוט?‬
‫היא ידעה בדיוק מאין הגעתי.‬
‫למה את שואלת את זה עכשיו?‬
‫כי אני רוצה לדעת עכשיו.‬
‫רציתי מישהו שאני מכיר שיוכל לטפל בך היטב.‬
‫כך מצאת אותי?‬
‫למה לא סילקת אותי באותו רגע?‬
‫זה בגלל אימא שלך, נכון? זאת הסיבה לכל השאלות האלה.‬
‫היא השפיעה עלייך.‬
‫היא עושה את זה לאנשים, אני בהחלט יודע. היא משקרת, היא מתמרנת.‬
‫הזהרתי אותך לגביה.‬
‫לא מתאים לך להיות חסרת ביטחון עצמי.‬
‫אני לא חסרת ביטחון עצמי.‬
‫חסר לי ביטחון בך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫היא באמת הייתה איום כלפיי? אימא.‬
‫זאת באמת הסיבה שהרחקת אותי?‬
‫את תספרי לשרלוק‬
‫שבידרת את החבר הכי טוב שלו אתמול?‬
‫בטח שלא. למה?‬
‫מפני שאנחנו מממשים את תשוקותינו, ביאטריס.‬
‫אנחנו פועלים בהתאם לאינטרסים האנוכיים שלנו.‬
‫את בטח מבינה את זה, מכל האנשים.‬
‫אני שומעת איך אתה מדבר לשרלוק.‬
‫אני אומר לו מה שהוא צריך לשמוע כדי לוודא שהוא יישאר לצידי.‬
‫זה לא מה שאתה עושה לי?‬
‫קנאה היא לא לרמתך, בי.‬
‫חוץ מזה, שלושתנו יחד…‬
‫זה באמת יהיה נורא כל כך?‬
‫נחנה כאן הלילה.‬
‫בוא נגיד שאחותך תחזור,‬
‫היא תשוב הביתה ותהיו משפחה מאושרת.‬
‫אף אחד לא ינסה להרוג אף אחד.‬
‫מה הלאה, שרלוק? -לא חשבתי על העתיד הרחוק.‬
‫אני לא באמת יודע.‬
‫מה איתך?‬
‫אני מניח שאחזור הביתה איתך.‬
‫חשבתי שממשלת בריטניה‬
‫תהיה מוכנה לשלם סכום הגון על הנשק של אביך.‬
‫לא אשתתף בשום דבר שיזכה את אבי בגרוש אחד, ג'יימס.‬
‫לא הוא, שרלוק. אנחנו.‬
‫אנחנו? -כן.‬
‫מה אם לא נשמיד אותו?‬
‫אלא נמכור אותו בחזרה לממשלתה של הוד מלכותה.‬
‫תחשוב.‬
‫זה יהיה חופש עבורנו, שרלוק. נוכל לעשות מה שנרצה.‬
‫הם יבנו פסלים ענקיים בדמותנו. אף אחד לא יעמוד בדרכנו.‬
‫בחייך! בחייך, אני סתם מתלוצץ.‬
‫אסד, תוכל לטפל בזה, בבקשה? -כן, אדוני.‬
‫בסדר. בואו נארוז את זה ונשלח את זה.‬
‫אנחנו לא נמכור רק לבריטים, נכון?‬
‫מה את חושבת?‬
‫ברגע שהעסקה תתבצע עם הממשלה הבריטית,‬
‫אז נמכור לצרפתים.‬
‫לפרוסים, לרוסים, לסינים. כל מי שיהיה מוכן לקנות.‬
‫למה לעצור בממשלות?‬
‫תמשיכי.‬
‫למה לא למכור לאנשים פרטיים, לחברות?‬
‫השוק אין-סופי.‬
‫תמיד היית שאפתנית יותר ממני.‬
‫בי הנפלאה שלי.‬
‫פשוט נפלאה.‬
‫מה העניין? -הנסיעה שלך לאוקספורד.‬
‫ובכן, יש…‬
‫סיכוי טוב שתפגשי את מייקרופט, אולי אפילו את שרלוק.‬
‫אני מתאר לעצמי שזה יהיה קשה עבורך.‬
‫כמובן, את תחליטי אם תרצי לספר להם, אבל…‬
‫אם תחשפי שאת אחותם, אז…‬
‫כל מה שעבדנו למענו יחד,‬
‫כל זה יהיה בסכנה.‬
‫לעולם לא אבגוד בך, אבא.‬
‫לעולם לא.‬
‫פרופסור מאליק.‬
‫מר הולמס.‬
‫אפשין.‬
‫והנה הוא.‬
‫שנלך להעיף מבט?‬
‫זה נהדר, ג'יימס, אבל איך ניכנס?‬
‫תכניסו את ההצעות לכובע, בבקשה.‬
‫רגע.‬
‫המפה בחדר העבודה של סיילס,‬
‫מתאר ההרים האלה, הם מתאימים.‬
‫אמרת שהמפה חסרת תועלת.‬
‫הצפון אפילו לא סומן עליה. -זו לא מפה.‬
‫זאת תוכנית בחיתוך רוחבי.‬
‫אלה לא היו כבישים, אלא מנהרות.‬
‫והמנהרות האלה נמצאות מתחת לרגלינו.‬
‫יש כניסה שנייה.‬
‫מרשים. -תודה.‬
‫הנה מאליק.‬
‫אני ארדוף אחריו.‬
‫רגע. -אני אלך איתם. תשמור על עצמך.‬
‫בבקשה.‬
‫בכפר שלי, כשמישהו נרצח,‬
‫אנחנו מאמינים שהנפש שלו תקועה ב"ליאן יו".‬
‫בתהום. -אני מדען צנוע.‬
‫אני חותר אחר האמת. -עד שנוקמים את מותם,‬
‫ואז הם משתחררים. -לא.‬
‫אני משחררת בזאת את הוריי.‬
‫נקבור את המקום הזה.‬
‫שלום, ביאטריס.‬
‫ברור שמצאת אותי.‬
‫אתה בן משפחת הולמס ככלות הכול.‬
‫תמיד תהיתי אם ירשת את תכונותיי.‬
‫בהתחשב בכך שאני אחיך הגדול,‬
‫נכון יותר לומר שאת ירשת את תכונותיי.‬
‫בי.‬
‫רק תקשיבי.‬
‫תקשיבי לי, יקירתי.‬
‫אני לא יודעת מאיפה להתחיל.‬
‫בכל הזמן שהייתי נעולה בבית המשוגעים,‬
‫בכל השנים האלה, הדבר היחיד שבזכותו המשכתי‬
‫היה הזיכרונות שלי איתך.‬
‫את זוכרת את העקעק?‬
‫העקעק עם הכנף השבורה שמצאנו ביער.‬
‫רצית להציל אותו.‬
‫אז הכנסנו אותו לקופסה בצריף העציצים,‬
‫והיינו מבקרות אותו בכל יום ומאכילות אותו.‬
‫עד שהלכנו יום אחד ו…‬
‫הוא התעופף משם.‬
‫הוא שרד.‬
‫והנה את.‬
‫שרדת.‬
‫את שרדת.‬
‫אני זוכרת.‬
‫באמת?‬
‫אני זוכרת את העקעק. אני…‬
‫אני מאמינה לך.‬
‫אהובתי.‬
‫תודה.‬
‫את מוכנה לבוא איתנו? בבקשה, יקירתי, תעזבי איתנו?‬
‫אעשה זאת, אבל יש משהו שאני צריכה לעשות קודם.‬
‫אחרייך. -נלך בעקבותייך.‬
‫זה יספיק.‬
‫זה מספיק כדי להקריס את ההר.‬
‫ג'יימס, מה אתה עושה? -מייד אתפנה אלייך.‬
‫אבא. -כן, ביאטריס.‬
‫תראה מה מצאתי. -ביאטריס.‬
‫נראה שאספת כמה חיות משוטטות.‬
‫שרלוק.‬
‫מציאת המקום הזה…‬
‫התכסיס הכי גדול שלך.‬
‫מה את עושה?‬
‫שמעתי אותו, שרלוק. בגינה.‬
‫תהיה יד ימיני, תהיה ממשיך דרכי, תהיה היורש שלי.‬
‫הוא הבטיח גם לי את זה.‬
‫ביאטריס, לא.‬
‫נתתי לך הכול.‬
‫אני לא רוצה את זה, ביאטריס. בסדר?‬
‫אני לא רוצה להיות היורש שלו. -ביאטריס.‬
‫לא הייתי בוגד בך.‬
‫תדליקי את זה.‬
‫ג'יימס! עכשיו! זוז!‬
‫אתם בסדר?‬
‫לאן הוא הלך?‬
‫איפה הוא?‬
‫איפה הוא? -חייבים ללכת. עכשיו.‬
‫מכאן!‬
‫שרלוק!‬
‫אני באמת חייבת לבוא ולחפש אותך?‬
‫זה בסדר. היא כאן מאותה סיבה שאת כאן.‬
‫יש משהו שאת צריכה להגיד?‬
‫לא.‬
‫שרלוק, אתה תעמוד שם ותיתן להן לירות באדם חסר אונים?‬
‫זה מי שאתה?‬
‫שרלוק.‬
‫לא בדם קר.‬
‫הבטחת.‬
‫הוא יישא באחריות על פשעיו ויעמוד לדין.‬
‫זאת לא החלטה שלך, שרלוק. זוז מהדרך.‬
‫אני לא זז, ביאטריס.‬
‫אם המצפון שלי לא מונע ממני לירות באבי,‬
‫אתה חושב שלא אירה גם בך?‬
‫אני לא זז.‬
‫מה אתה עושה? לא, תפסיק! רד ממני!‬
‫תפסיק! עזוב אותי!‬
‫עזוב!‬
‫תמיד ידעתי שאתה אוהב אותי, בני.‬
‫לא, אל תעשה את זה.‬
‫כל מה שנותר.‬
‫באיזה שלב אתה חושב שהוא תעה בדרכו?‬
‫הלך בדרך השגויה?‬
‫מבחינתו, הוא לא עשה זאת.‬
‫הכול היה מכוון ומתוכנן.‬
‫הוא לא התחרט על מעשיו.‬
‫הוא חי לפי כללים אחרים.‬
‫אתה מגן עליו? -אני לא מגן עליו, מייקרופט.‬
‫אני מנסה להבין אותו.‬
‫מנסה להבין את…‬
‫המוח הקרימינלי שלו.‬
‫שרלוק?‬
‫זה כמו חלת דבש.‬
‫"אפיס מליפרה".‬
‫דבורת הדבש הצנועה.‬
‫בבקשה, תפסיק.‬
‫הוא רצה שאקח את זה. למה?‬
‫אנחנו לא מתעלים על הטבע.‬
‫"אנחנו לא מתעלים על הטבע."‬
‫הוא אמר לי את המילים האלה. -שרלוק.‬
‫הוא השאיר לי עקבות.‬
‫מספיק, שרלוק, אני באמת חייב להתעקש.‬
‫הכול מתוכנן. לא הייתה מילה שלא במקום.‬
‫הישרדות הכשירים ביותר. המחשבה הכי רדיקלית ומקורית.‬
‫אנחנו לא מתעלים… -שרלוק!‬
‫מספיק. אתה לא מדבר בהיגיון.‬
‫"מקור", כמו "מוצא".‬
‫דרווין.‬
‫- מוצא המינים - דרווין -‬
‫אנחנו לא מתעלים על הטבע.‬
‫הכול מתוכנן.‬
‫תחזיר אותו.‬
‫למה? -בבקשה.‬
‫תסגור את הספר, שרלוק.‬
‫זה נגמר.‬
‫תודה, אחי היקר.‬
‫את יודעת, מעולם לא חיבבתי בני מלוכה במיוחד.‬
‫אבל…‬
‫אני חייב להודות‬
‫שאת הנסיכה האהובה עליי.‬
‫תודה, שרלוק הולמס.‬
‫אני מקווה שתמצא דרך‬
‫לנצל כראוי את המוח הנהדר שלך.‬
‫- שני שורשי קורפלי -‬
‫התאמה מושלמת.‬
‫שלום לך.‬
‫שלום.‬
‫אתה נראה עייף.‬
‫לא ישנתי הרבה אתמול בלילה.‬
‫זה באשמתי?‬
‫אני לא מתלונן.‬
‫יש לי משהו להראות לך.‬
‫מסקרן.‬
‫אני חושב שנעבוד טוב יחד.‬
‫את ואני.‬
‫עקבו אחרייך? -לא. נזהרתי.‬
‫טוב, שרלוק פה.‬
‫אל תסתובבי.‬
‫מהיציאה האחורית.‬
‫נתראה הערב. -כן.‬
‫חשבתי שאמצא אותך כאן. -חשבת נכון.‬
‫הייתי צריך להתרחק מהמשפחה.‬
‫הן דופקות אותך. במיוחד המשפחה שלך. -במיוחד שלי.‬
‫פעמיים ויסקי, בבקשה. -בסדר גמור, אדוני.‬
‫אתה מתחרט על כך שאיבדת את המלגה באוקספורד?‬
‫האם אני מתחרט שפגשתי אותך?‬
‫את השוער עם פח האשפה?‬
‫סייר.‬
‫לא קודמתי למשרת השוער הזוהרת.‬
‫אילולא הסטת אותי מדרך הישר… -הסטתי אותך?‬
‫…ללא ספק, הייתי מצטיין בלימודיי.‬
‫ללא ספק. -והייתי ממשיך לקריירה ממשלתית מרהיבה.‬
‫בלתי ניתנת לעצירה.‬
‫בטח הייתי הופך לשר החוץ.‬
‫אל תגביל את שאיפותיך, ג'יימס.‬
‫הייתי אומר "ראש ממשלה", לכל הפחות.‬
‫כן, יכולתי להיות הגאון שמושך בכל החוטים, אה?‬
‫טוב, אם אתה מתעקש.‬
‫לא.‬
‫אין לי חרטות.‬
‫למעשה…‬
‫אני מרגיש שעליי להודות לך,‬
‫שרלוק הולמס,‬
‫על כך שהצלת אותי מחיים של שעמום מוחלט.‬
‫על זה הייתי אומר,‬
‫על לא דבר.‬
‫מה?‬
‫אני יודע שלקחת את זה,‬
‫ג'יימס.‬
‫אל תתחיל לדבר איתי בחידות עכשיו.‬
‫השארית של המשוואה של מאליק.‬
‫אני יודע שלקחת אותה.‬
‫אתה צודק.‬
‫ברור שאתה צודק.‬
‫כן, אתה יודע שלקחתי אותה, ואתה יודע למה?‬
‫לקחתי אותה בשבילנו.‬
‫אם הנשק הזה יקום לתחייה מהאפר,‬
‫אז יהיה לנו אמצעי להביס אותו יחד.‬
‫לך ולי.‬
‫מה, אתה לא מאמין לי?‬
‫שרלוק, אחרי שכל מה שעברנו, אני בטוח…‬
‫שאתה כבר מכיר אותי.‬
‫מה זה?‬
‫שום דבר.‬
‫שום דבר?‬
‫שום דבר.‬
‫ליו מיי יה!‬
‫הרגת אותם?‬
‫הרגתי אותם, הרגתי את כולם.‬
‫עשית את זה.‬
‫חזרת הביתה.‬
‫חזרת הביתה בחיים.‬
‫תרגום כתוביות: דניאלה מגדל‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬