Far! Sherlock vil ikke lege med mig.
Bare rolig, min skat.
Jeg så vist nogle andeæg.
Derovre, ved træerne.
Hej Beatrice. Jeg så vist en ælling herovre.
Hør, søde. Der var en frygtelig ulykke.
En brand i huset.
Så du skal bo hos fru Tilcott lidt.
En frygtelig ulykke.
En brand i huset.
En brand i huset…
Har du haft mareridt igen?
Jeg kan ikke huske… branden.
Hvorfor kan jeg intet huske?
Tag frakken på, ellers bliver du forkølet.
Hætten op.
Det behøver jeg ikke.
Tillykke, min skat.
Mor. Far.
Det samme, jeg får hvert år. Hvor kommer de fra?
Vi køber dem i en specialbutik i Holborn.
Hvorfor leverede postbuddet den så?
Hvem sendte den?
TAKSIDERMI OG ENTOMOLOGI
Jeg får altid en sommerfugl i fødselsdagsgave.
Personen, der betaler den, er her.
Jeg kender dig.
Jeg ved, jeg kender dig.
Hvorfor sende mig væk?
Din mor var syg,
og jeg troede ikke, jeg kunne tage mig af dig alene.
Der var ingen brand.
Var der vel?
Du kan blive hos mig i nat.
Og så?
Er du ikke tilfreds med fru Tilcott?
Jeg hører ikke til der.
Jeg skulle aldrig være præstedatter.
Se, mor, jeg fandt dens hjerte.
Jeg vil være noget i din verden.
Pakkerne sendes på tværs af Europa.
Vi skal finde et sted, hvor ingen vil lede.
Hver pakke er ikke større end dette.
Jeg har travlt, skat.
Der vil selv djævelen ikke lede.
Jeg så din bror, Mycroft, i dag.
Du gætter aldrig, hvem han arbejder for.
Sir Bucephalus Hodge.
Imperiets rigeste mand.
Mycroft siger, at Hodge leder et regeringsprojekt.
Det er hemmeligt.
Ved du, hvad jeg fornemmer?
En mulighed.
Hodge har gang i noget.
Skal jeg ikke se, om jeg kan få et job på hans kontor?
Finde en derinde, der vil sladre.
Min lille spion.
Skønne Bea.
Alt vel i Oxford?
Professor Malik er det svage led.
Grådig og forfængelig.
Vil en af dem sælge sin sjæl, så er det ham.
Jeg har tilladt mig at arrangere et møde.
Flot klaret, Bea.
Jeg ser frem til at gøre forretning.
I lige måde.
Han er på krogen, Bea.
Beatrice, der er du.
Du ser bekymret ud.
Første levering kom ikke med toget,
og nu er huset fyldt med uønskede gæster.
Derudover er prinsessen stadig derude,
og hun helmer ikke.
Jeg ved, hvor farlig hun er, Bea. Tro mig, vi finder hende.
Hvordan?
Sherlock.
Du har stor tillid til ham.
Jeg forstår din uro. Du behøver ikke konfrontere din mor.
Det vil jeg gerne.
Min modige pige.
Min Athena.
Husk nu, hvad jeg sagde.
Din mor har en livlig fantasi.
Bea, du er blevet en utrolig smuk og iøjnefaldende ung kvinde.
Er det alt, du har at sige?
Hvad mener du?
Jeg ved det hele.
Hvad?
Du blev indlagt, fordi du var til fare for mig.
-Derfor måtte far sende mig bort. -Var det, hvad han sagde?
Bea, han fik vores mor indlagt på en anstalt,
fordi han ville tage kontrol over hendes ejendom.
Han advarede om dette.
Du kan ikke stole på noget, den mand har sagt.
Han har kun været god ved mig.
Skat.
Bea, du må tro os.
-Lyt nu. -Hvorfor?
Vi har ingen grund til at lyve.
Og fordi jeg er din bror.
Middag kl. 20.00.
-Du! -Mor.
-Du har vendt hende imod mig. -Stop. Så er det nok, Cordelia.
-Du gør dig selv til grin. -Silas, din skiderik!
Sæt dig ned, tak.
Det er okay.
Nå…
Nu, hvor hysteriet er overstået,
skal vi så sætte os?
Lad os sætte os
og spise som civiliserede mennesker.
Nå, er det ikke dejligt at være…
…sammen igen.
Genforenet.
Mycroft, prøv lige kaviaren.
-Nej tak. -Jeg insisterer.
Den er fra Marmara.
Det smager himmelsk.
Jeg tænker bare på,
om jeg bedre kunne lide dig som Hodges assistent.
Sig til, når du har regnet det ud.
Hvor længe vil du holde os her?
Indtil du fortæller mig, hvor jeg kan finde Shou'an.
Skal jeg minde dig om, Sherlock, at du ville lade hende dræbe mig.
Hvis nogen herinde burde være en smule stødt,
så er det mig.
Og dog prøver jeg at være rimelig.
-Rimelig? -Du ville møde Beatrice.
Her er hun.
Jeg afgav et løfte.
Jeg holdt mit løfte.
Når jeg har Shou'an…
-…kan I gå. -Og…
…må Beatrice også gå, hvis hun vil?
Hun er ikke fange.
Bag moskeen på Ordu Caddesi.
Der opholder Shou'an sig.
Det var da ikke så svært, vel?
Bea.
Bea, hør på mig.
Jeg har aldrig gjort dig ondt.
Find Shou'an.
Ikke en eneste gang.
Det hverken kan eller ville jeg.
Se på hende. Hun taler sandt.
Sherlock, du var knap seks år dengang.
Hvordan skal du kunne huske noget som helst med sikkerhed?
Dette er, hvad han gør.
Han lyver og lyver,
indtil man selv tvivler på det, man ved er sandt.
I visse tilfælde
fortæller hukommelsen os det, vi helst vil tro.
-Silas. -Søn.
Hold kæft.
Smukt sagt.
Familieskænderier, ikke, James?
Hr. Holmes, min familie var dygtige til at skændes,
men dette er ikke et skænderi.
Men en græsk tragedie.
Bea.
Lad mig tale med dig uden din fars tilstedeværelse.
Når han ikke påvirker dig,
så du kan gå, hvis du ønsker.
Er det dit ønske?
Beatrice?
Nej.
Der kan du se.
Selvfølgelig siger hun det ikke foran dig, vel?
Du vil opdage, at hun har en stærk egenvilje.
Du gør det her!
-Du bøjer og vrider… -Stop nu med at skændes.
-Har du noget på hjerte? -Kan vi tale i enrum?
Tja, alt der kan siges,
kan siges foran denne skønne familie.
Fint.
Jeg har haft kontakt med regeringen.
De kommer efter dig, Silas. Du vil tilbringe dine sidste dage bag tremmer.
De vil have deres våben.
-Ja, det gør de nok. -Og de betaler gerne.
Der er dog
en vej til oprejsning.
Hr. Holmes, vi vil have dig til at overtale din far
til at sælge våbnet kun til den britiske regering.
-"Betale for det"? -Rundhåndet.
Ja.
Mycroft.
Hvor "rundhåndet" mener du?
Jeg mener, du kunne…
…sætte prisen.
Der er én betingelse.
De skal være den eneste køber.
Og du skal være forhandleren, min mellemmand?
Forventer du, at jeg forråder min egen familie?
Hvis du vil have din karriere tilbage,
er det netop, hvad vi forventer.
-Ja. -Din Judas.
Mycroft, din snu ræv.
Tænk, du havde det i dig.
Det er det, jeg mener. Gåpåmod! Ambition.
Mycroft.
De vil have våbnet inden for en uge.
-Bea? -Det kan vi godt klare.
Jeg telegraferer Udenrigsministeriet.
Jeg får dig ledsaget til telegrafkontoret,
-så snart det åbner i morgen. -Fint.
Tak, far.
Hørte du det, Bea?
En af mine sønner…
…kalder mig stadig far.
Måske er der alligevel en vej tilbage.
Beatrice og jeg skal vist forbi vores lille fabrik.
Det er jo en hastesag.
I bliver her, indtil Shou'an er fundet.
Beatrice, lad os gøre os klar.
Hvor kunne du?
Jeg håber, du er tilfreds, kære bror.
Slet ikke.
Find hende! Bring hende til mig.
Det så du ikke komme, vel?
Mycrofts forræderi.
Måske slægter han dig mere på, end jeg troede.
Måske.
Du har vist dig at være ganske kvik, min dreng.
Hjerner som din kan ændre verden.
Det er dig, jeg helst vil have med.
Du har vrangforestillinger.
Hør nu, det, du så i tunnelen i Paris,
vil ændre krigens natur.
Ingen tropper skal i kamp.
Det mejer fjenden ned uden et eneste skud.
Nu vil du påstå, at det vil redde liv.
Én demonstration er nok. Ingen vil tør gribe til våben igen.
Og folket vil hylde dig, kong Silas, fredsstifteren.
Hvorfor ikke?
Du kigger på verden og ser kun dig selv.
Bliv voksen, knægt.
Den verden, vi lever i, er bygget sten for sten
på menneskers sorg.
Og kun den stærkeste overlever.
Men ved du, hvad den mest radikale, originale tanke er?
Vi står ikke over naturen.
Nogle af os er ydmyge arbejdsbier.
Andre fører an.
Vi to
er fødte ledere.
Om du vil det eller ej, er du, Sherlock, mit kød og blod.
Dette er dit øjeblik. Grib det.
Vær min højre hånd, vær min efterfølger, vær min arving.
Er det ikke Beatrices rolle?
Beatrice er noget for sig,
men du er en helt anden sag.
Fortæl Beatrice, at du løj.
Lad hende tage med min mor, så overvejer jeg dit tilbud.
Du hørte hende. Hun vil ikke.
Selvfølgelig ikke, men hvis nogen kan overtale hende…
Tal med hende, Silas.
Hvis du får hende til at rejse, bliver jeg.
Jeg taler med hende.
Undskyld mig.
Shou'an var ikke på adressen.
MACHIAVELLIS FYRSTEN
Ja?
Forstyrrer jeg?
Slet ikke.
Jeg fandt denne underholdende bog på hylderne.
Machiavelli.
"Eftersom kærlighed og frygt næppe kan sameksistere,
hvis vi skal vælge mellem dem…"
"…er det sikrere at være frygtet end elsket."
Du beundrer ham, ikke?
Min far.
Jeg kan se det på dig.
Mester kender mester.
Bare se, hvordan han lever.
Seriøst.
Man må beundre omfanget af mandens ambitioner.
Hvis stakkels Bucephalus Hodge ikke allerede var død…
…så var han nok død af misundelse.
Etik rører dig ikke.
Ikke som Sherlock.
Etik sinker bare én.
Men det ved du jo.
I Oxford
stod du foran dine brødre,
og du gav dem ikke det mindste tegn,
ikke engang et glimt af genkendelse.
Det var ren egeninteresse.
Irriterer det dig ikke?
Hvad?
At stå i Sherlocks skygge.
Er han ikke den særlige?
Og du, Moriarty, hans væbner.
Jeg er ikke hans væbner.
-Når vi er tilbage fra fabrikken… -Hey.
Sherlock skal af vejen.
Ja, selvfølgelig. Du vil jo bestemme.
Alting til sin tid.
Jeg håber, I har sovet godt.
Shou'an var ikke, hvor du sagde, hun ville være, Sherlie.
Sikke en skam.
Skuffende.
-Kiggede du under sengen? -Nej.
Så du må blive her, indtil vi har "kigget under sengen".
Mycroft.
Gør Hendes Majestæts regering klart, at de får deres våben, inden…
Inden weekenden.
-Inden weekenden. -Naturligvis.
Beklager, Sherlock.
Mor.
Kom så.
Før ham til telegrafkontoret, og bring ham så straks tilbage.
Lille stik-i-rend-dreng.
Har du talt med Beatrice?
Ikke før jeg har Shou'an.
Godt. Vi må afsted.
-Ingen grund til at være uhøflig. -Netop, mit barn.
Så du det?
Bea er stadig derinde. Vi skal bare have hende væk fra Silas.
Jeg tror, hun kommer til fornuft.
Det lange spil.
Tak.
Jeg skal sende et telegram til London.
Åh, dig.
Tak.
Pokkers. Kan du spidse denne for mig?
Tak.
Vend dig om.
Åbn døren.
Ind med dig.
Sådan, gamle dreng.
Beklager det med blyanten.
Kom.
Prinsesse.
Du ved godt, jeg ikke er prinsesse.
Gamle vaner, desværre.
Jeg kunne bruge din hjælp.
Jeg har svært ved at se en svaghed i deres rutine.
Vi kunne overmande dem.
De er bevæbnede, og de er i overtal.
Sig det til spartanerne. Vi skal bare lægge en plan.
Vent. Er det…
Mycroft.
Hvad laver han?
Han vinker til dig.
Hvis han tror, han kan fedte sig til min gunst,
så kan han vente sig.
Nej, mor, se.
Han forrådte os ikke.
Ja. Hej. Undskyld mig.
Jeg har været på et akut ærinde for min far.
Hvis I ikke straks åbner porten,
er I halshuggede, før dagen er omme.
Vi går op igen.
Nej?
Jamen dog.
Nøglerne, tak.
Den snupper jeg.
Undskyld.
-Godt klaret, kære bror. -Tak, kære bror.
-Det gik ret glat. -Ja.
Ned!
Mor.
Gudskelov.
-Tak, fordi du kom. -Jeg ville se dig igen.
Dét, og at dræbe din far.
Indstil skydningen!
-Mor, kom. -Mor, er du okay?
Lidt rystet, men ja.
Jøsses, jeg føler mig i live!
Undskyld, jeg tvivlede på dig.
Bare rolig. Jeg havde også tvivlet på mig selv i dit sted.
Flot klaret.
I lige måde.
Hvor er din far?
Han er på sin fabrik.
Hvor?
Det ved vi ikke.
Endnu.
Har vi fundet nogle spor, der indikerer, hvor fabrikken er?
Nej. Ikke det mindste.
Der må være noget, et spor.
Hvad med det her? Det ligner et kystkort.
Det er ubrugeligt. "Nord" er ikke engang markeret.
Klart.
Gulvet.
-Hvad med det? -Fliserne er slidte.
Af meget færdsel.
Under væggen?
Hvorfor er fliserne langs gulvet slidte?
Det bør de ikke være.
Medmindre…
Bare en tanke.
Jeg elsker en hemmelig gang.
Okay.
Det ligner en gammel stofbutik.
Hvorfor vil han holde det hemmeligt?
Åh gud.
Skat, dette er den samme dukke, Bea havde som lille.
Husker du den?
Det er opium.
Han opretter et handelsnetværk med tekstiler…
-Og bruger dem til smugling. -Og nu vil han bruge de samme ruter
til at smugle nervegiften.
Se her.
Professor Thompson, Malik,
Roberts og Enright.
Arbejdet med lydbølger bruges til at forudsige,
hvordan nervegiften vil reagere under skiftende vejrforhold.
Baner. Det er baneberegninger.
Raketter.
De bygger raketter. Raketter til at sprede nervegiften.
Raketter, der regner død ned fra oven.
Professor Malik.
"Thanatit."
Mineralet under mit folks jord.
Og dette.
Dette er hans ligning, som gør det til den snigende død.
James.
-Husker du vores møde? -Ja.
Vi opfinder nye tal, men tallene er ikke virkelige.
De er imaginære.
Imaginære tal, der løser uløselige ligninger.
Enten modsat eller komplementær.
Der er altid en anden løsning.
-En positiv pol til… -Det negative.
-Hvis vi har plus… -Så kan vi finde minus.
Og dermed skabe en modgift, der neutraliserer truslen.
Teoretisk set kan vi besejre Silas.
I teorien, ja.
Hvad? Har vi et problem?
Ligningen er ikke færdig.
Sherlock, kom og se.
Se, alle disse linjer ender i cirklens centrum.
-En eksplosionsradius? -Spredningen af giften.
De udspringer alle fra ét sted.
"Afshin."
Hans fabrik?
Kan du få os herhen?
Ja. Det er en dags ridt.
Så lad os finde Beatrice.
Jeg kender en vej. Jeg fører os gennem bjergene.
Du skal fortælle mig noget.
Hvad?
Hun vidste det, ikke?
Fru Tilcott?
Hun vidste præcis, hvor jeg kom fra.
Hvorfor spørger du om det nu?
Fordi jeg vil vide det nu.
Jeg ville have en, jeg kendte, som kunne passe godt på dig.
Var det sådan, du fandt mig?
Hvorfor sendte du mig ikke straks bort?
Det er din mor, ikke? Derfor alle spørgsmålene.
Hun er nået ind til dig.
Det gør hun ved folk. Hun lyver og manipulerer.
Jeg advarede dig.
Det ligner dig ikke at tvivle på dig selv.
Det gør jeg ikke.
Jeg tvivler på dig.
Hvad mener du dog?
Var hun virkelig en trussel mod mig? Mor.
Var det derfor, du sendte mig bort?
Må Sherlock vide,
du var sammen med hans bedste ven i går aftes?
Selvfølgelig ikke. Hvorfor?
Fordi vi følger vores lyster, Beatrice.
Vi handler af egeninteresse.
Det må du om nogen forstå.
Jeg hører, hvordan du taler til Sherlock.
Jeg siger det, han skal høre for at have ham på min side.
Gør du ikke det ved mig?
Jalousi er under din værdighed.
Og os tre sammen…
Ville det være så slemt?
Vi overnatter her.
Lad os sige, vi får din søster tilbage,
og alt er fryd og gammen.
Ingen slår hinanden ihjel.
-Hvad vil du så? -Så langt har jeg ikke tænkt.
Jeg ved det ikke.
Og du?
Jeg tager med dig hjem.
Den britiske regering
ville betale godt for din fars våben.
Jeg vil ikke være med til noget, der giver min far en krone.
Ikke ham, Sherlock. Os.
-Os? -Ja.
Hvad, hvis vi ikke ødelægger den?
Men vi sælger den tilbage?
Tænk over det.
Vi ville være frie. Vi kunne gøre, som vi ville.
De ville rejse kæmpe statuer af os. Ingen kunne stoppe os.
Rolig nu! Jeg laver bare sjov.
-Esad, kan du tage dig af det? -Javel.
Pak varerne, og send dem afsted.
Vi nøjes vel ikke med at sælge til briterne?
Hvad synes du?
Når aftalen med den britiske regering er i hus,
så sælger vi til franskmændene.
Preusserne, russerne, kineserne. Alle, der vil købe.
Hvorfor kun regeringer?
Fortsæt.
Hvorfor ikke til privatpersoner og virksomheder?
Markedet er endeløst.
Din ambition var altid større end min.
Min vidunderlige Bea.
Vidunderlige Bea.
Så vidunderlig.
-Hvad er det? -Du skal til Oxford.
Tja, der er…
Du møder måske Mycroft, eller endda Sherlock.
Det bliver nok svært for dig.
Det er op til dig, om du vil sige noget, men…
Hvis du afslører, at du er deres søster,
så vil alt, vi har arbejdet for sammen,
blive sat overstyr.
Jeg svigter dig aldrig, far.
Aldrig.
Professor Malik.
Hr. Holmes.
Afshin.
Der er han.
Skal vi kigge?
Det lyder fint, James, men hvordan kommer vi ind?
Forslag i hatten, tak.
Vent.
Kortet i Silas' kontor
passer på omridset af disse bjerge.
Du kaldte det unyttigt.
-"Nord" umarkeret. -Det er ikke et kort.
Det er et tværsnit.
Det var ikke veje, men tunneler.
Og tunnelerne er under os.
Der er en anden indgang.
-Imponerende. -Tak.
Der er Malik.
Jeg går efter ham.
-Vent. -Jeg går med hende. Pas på.
Vær sød.
I min landsby, når nogen myrdes,
tror vi på, at deres sjæle fanges i Lian Yu.
-En afgrund. -Jeg er en ydmyg forsker.
-Jeg søger sandheden. -Indtil deres død er hævnet,
-så sættes de fri. -Nej.
Så satte jeg mine forældre fri.
Vi begraver stedet.
Hej, Beatrice.
Selvfølgelig fandt du mig.
Du er jo en Holmes.
Har du mon arvet det fra mig?
Jeg er trods alt ældre,
så det er nok dig, der har det arvet efter mig.
Bea.
Lyt nu bare.
Hør på mig, skat.
Jeg ved ikke, hvor jeg skal begynde.
Alle de år jeg var spærret inde på anstalten,
var det eneste, der holdt mig kørende,
minderne om os.
Kan du huske skaden?
Skaden med den brækkede vinge, som vi fandt i skoven.
Du ville redde den.
Så vi lagde den i en kasse i haveskuret,
og vi besøgte den hver dag og fodrede den.
Indtil en dag, hvor vi tog derud, og…
…den var fløjet bort.
Den havde overlevet.
Og her er du.
Du overlevede.
Det husker jeg.
Gør du?
Jeg husker skaden. Jeg…
Jeg tror dig.
Min elskede.
Tak.
Kommer du med os? Skat, vil du tage med os?
Ja, men der er noget, jeg skal ordne først.
-Før an. -Vi følger efter.
Det går an.
Det er nok til at vælte bjerget.
-James, hvad laver du? -Jeg er der straks.
-Far. -Ja, Beatrice.
-Se, hvad jeg fandt. -Beatrice.
Du har samlet løsgængere op.
Sherlock.
At finde stedet…
Dit største trick.
Hvad laver du?
Jeg hørte ham, Sherlock. I haven.
Vær min højre hånd, vær min efterfølger, vær min arving.
Han lovede mig det samme.
Beatrice, nej.
Jeg gav dig alt.
Jeg vil ikke have det, Beatrice.
-Jeg vil ikke være hans arving. -Beatrice.
Jeg svigter dig aldrig.
Tænd den.
James! Nu! Afsted!
Er du okay?
Hvor blev han af?
Hvor er han?
-Hvor er han? -Vi skal væk. Nu.
Denne vej!
Sherlock!
Skal jeg virkelig finde dig?
Det er okay. Hun er her af samme grund som dig.
Har du noget at sige?
Nej.
Sherlock, står du bare og ser dem skyde en forsvarsløs mand?
Er du sådan?
Sherlock.
Ikke i koldt blod.
Du lovede.
Han svarer for sine forbrydelser i retten.
Det bestemmer du ikke, Sherlock. Flyt dig.
Jeg flytter mig ikke.
Hvis jeg kan skyde min egen far,
mon ikke jeg kan skyde dig?
Jeg bliver her.
Hvad laver du? Nej, stop! Slip mig!
Stop! Slip mig!
Slip!
Jeg har altid vidst, du elskede mig.
Nej, lad være.
Alt, der er tilbage.
Hvornår tror du, han gik galt?
Tog den forkerte vej.
Som han så det, skete det ikke.
Alt var med vilje, alt med overlæg.
Han angrede ikke.
Han havde et andet kodeks.
-Forsvarer du ham? -Nej, Mycroft.
Jeg prøver at forstå ham.
Jeg prøver at forstå hans…
…forbrydersind.
Sherlock?
Som en honningtavle.
Apis mellifera.
Den beskedne honningbi.
Stop nu.
Han ville give mig denne. Hvorfor?
Vi er ikke hævet over naturen.
"Vi er ikke hævet over naturen."
-Det sagde han til mig. -Sherlock?
Han lagde ledetråde.
Så er det nok, Sherlock. Jeg insisterer.
Alt var planlagt. Ikke et ord var forkert.
De stærkeste overlever. Den mest radikale tanke.
-Vi er ikke hævet… -Sherlock!
Stop. Du giver ingen mening.
"Oprindelsen."
Darwin.
ARTERNES OPRINDELSE DARWIN
Vi står ikke over naturen.
Alt er planlagt.
Læg den tilbage.
-Hvorfor? -Jeg beder dig.
Luk bogen, Sherlock.
Det er slut.
Tak, kære bror.
Jeg har aldrig brudt mig om kongelige.
Men…
…jeg må indrømme,
at du er min yndlingsprinsesse.
Tak, Sherlock Holmes.
Jeg håber, du finder en måde
at anvende dit kloge hoved.
HER ER TO CORPLEY-RØDDER
Perfekt match.
Hej med dig.
Hej.
Du ser træt ud.
Jeg fik ikke meget søvn.
Er det min skyld?
Jeg klager ikke.
Jeg har noget at vise dig.
Spændende.
Vi kunne fungere.
Dig og mig.
-Blev du fulgt? -Nej. Jeg var forsigtig.
Sherlock er her.
Vend dig ikke om.
Ude bagved.
-Vi ses i aften. -Ja.
-Jeg tænkte nok, du var her. -Godt tænkt.
Jeg måtte væk fra familien.
-De er hårde ved én. Især din. -Især min.
-To whiskyer, tak. -Ja, hr.
Fortryder du at miste dit stipendium?
Fortryder jeg, jeg mødte dig?
Portneren med papirkurven?
Opvarter.
Jeg nåede aldrig de gyldne portnerhøjder.
-Hvis du ikke havde ført mig på afveje… -Mig?
…havde jeg dimitteret med bravur.
-Utvivlsomt. -Og haft en strålende karriere i staten.
Ustoppelig.
Jeg var blevet udenrigsminister.
Læg ikke bånd på dine ambitioner.
Jeg havde sagt statsminister, mindst.
Jeg kunne være ham, der trækker i alle trådene, ikke?
Hvis du insisterer.
Nej.
Jeg fortryder intet.
Faktisk…
…bør jeg takke dig,
Sherlock Holmes,
for at redde mig fra et kedeligt liv.
Tja, dertil siger jeg
selv tak.
Hvad?
Jeg ved, du har det,
James.
Vær nu ikke så kryptisk.
Resten af Maliks ligning.
Jeg ved, du har den.
Du har ret.
Selvsagt.
Du ved, jeg tog den. Ved du hvorfor?
Jeg tog den for os.
Hvis det våben genopstår af asken,
så kan vi besejre det sammen.
Os to.
Tror du mig ikke?
Sherlock, efter alt, vi har været igennem, må du da efterhånden…
…kende mig.
Hvad er dét?
Ingenting.
Ingenting?
Det er ingenting.
Liu Mei Yi!
Fik du dem?
Jeg fik dem alle.
Du gjorde det.
Du kom hjem.
Du kom hjem i live.
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor Toni Spring