Mellesleg büszke lehetsz magadra.
Két kívánsága már valóra is vált.
Tudom, hogy nem akarja elmondani, melyik kettő.
Balszerencsét hoz, de leszarom.
Kívánj hármat, míg a csomókat meg nem kötöm!
Jó férj.
Hogy vagytok?
Egészséges gyerek.
Szia!
Jézusom!
De Emma harmadik kívánsága még nem vált valóra.
Isten bocsássa meg nekem!
Hogy veszítettem el?
Ez nem gyerek.
Mi történt?
William vagyok. William Wheeler.
Olvastam arról, hogy a nejed a metrón szült.
ÁLLÓ METRÓKOCSIBAN SZÜLT EGY NŐ
A social médiás fiókjaidon keresztül találtam rátok.
A képek, amiket posztoltál.
Reggeli séta a parkban.
MÁRIS HIÁNYZIK
- Maga programozó? - Ja.
Száz ember 100 számítógéppel
éjjel-nappal dolgozik rajta.
Nem állnak le.
Megkeresnéd? Nincs itt. Nem lelem.
ANGYALOK VIGYÁZZÁK SZEGÉNY GYERMEK...
Ki ez a Kinder Garten? Miért csinál ilyesmit?
Én csak a babát akartam látni.
„Elkaptam.”
Ez volt az üzenet.
Egy nő sem talált rá a gyerekére.
Menj el Brian sírjához!
William Webster Wheeler. Forest Hillsben van háza.
NEW YORK FATÉRKÉPE
Azt a környéket Queensben Kis Norvégiának hívták.
Egy norvégiai galériában van egy meztelen fotó a nejedről.
Hát, norvég családból származom.
A vitorlázás a vérünkben van.
Egyszer volt, hol nem volt,
konkrétan 1825. július ötödikén,
52 férfi és nő kihajózott Norvégiából
egy alulméretezett szlúp fedélzetén, amit Restaurációnak neveztek el.
Üldöztetés elől menekültek, vallásszabadságot kerestek,
ezért hajóztak Amerikába.
Nem csupán valószínűtlen vállalás volt, hanem lehetetlen.
Mégis hogyan sikerült nekik?
Úgy, hogy volt segítségük.
ÉS MOST, HOGY KÖZEL A VÉG...
BÖLCSŐRABLÓK
VICTOR LAVALLE REGÉNYE ALAPJÁN
Amikor a barátaim meglátták a valós énemet,
adtak nekem egy nevet, az igazi nevemet.
Amit, Apollo, te már régóta tudsz.
Honnan tudnám?
Vacsora ma este?
Ihlette: Brian, a baba,
főtt zöldség!
Te vagy Kinder Garten!
Mi. Mi vagyunk Kinder Garten.
Tízezer férfi egy néven.
Te... Megölted a lányodat.
Hoztam egy döntést a családomnak.
A legnehezebbet.
Ne! Ne! Mit tettél?
Hívtam a felmentő sereget!
Jön valaki!
Megtetted, amit kértem?
Visszakapom Grettát? És Grace-t?
- Hol a családom? - Valaki közeleg!
Ide kellett volna hoznod őket!
Valaki közeleg!
Igazán egyszerű dolgot kértem, Apollo.
Ez a te sarad, nem az enyém.
Nahát! Nahát!
Hol volt, hol nem volt egy pár, akik gyereket akartak.
Nagy bajban vagy ám!
Megátkozlak!
Bazmeg!
Cal, William nem az, aminek hittük!
Ne, ne, ne!
Ne, ne!
Hol vagytok? Hol vagy...
Hol vagytok?
Ne, ne, ne! Ne!
Cal!
Gayl!
Olvashatjuk együtt?
Gretta.
„A zene szól, a táncosok pörögnek.
A kezükben a gyerekek soha nem szédülnek.”
Megöltem!
Gretta még élne, ha nem hívom vissza.
Segített kimenekíteni a gyerekeket.
Cal!
- Megvan mindenki? - Aki túlélte.
- Jól vagy? Minden oké? - Igazad van. Menj vele!
- Nem vagyok rossz ember! - A kurva...
- Ne, tudom... - Állj! Nem kockáztathatjuk meg!
- Hadd magyarázzam meg! - El tell tűnnünk a szigetről!
Ó, kérlek!
Jól vagytok?
- Oké, indulás! Fogd meg a kezét! - Oké.
Nem akartok játszani?
Akkor meneküljetek, malackák!
Meneküljetek csak!
Futás!
Oké. Oké.
Levegőt se vegyél!
Semmi baj! Semmi baj! Semmi baj!
Gyerünk!
Oké. Rendben. Csendben! Nyomás!
Na ne! Ne már, bazmeg!
Ez baromság, Cal! Azt akarod, hogy lemásszunk?
Nincs visszaút.
Készen álltok? Mindenki?
Hé! Hé! Majd én viszem, oké?
- Nem veszíthetek el még egyet! - Nem fogsz.
- Képtelen vagyok. - Tudom, hogy nem bírnád ki.
Oké? Bízz bennem!
Mozgás, nincs sok időnk!
Jövök!
- Hol vagytok? - Na jó.
Kulcsolj át a lábaddal!
- Rendben? Készen állsz a kalandra? - Nem.
Így ni! Minden oké. Megyünk lefelé. Készen állsz?
Kapaszkodj!
Baszki!
Na jó, nagyon-nagyon szorosan kapaszkodj! Oké.
Kapaszkodj! Ügyes vagy! Ez az! El ne eressz! Kapaszkodj!
Nagyon ügyes vagy. Oké.
Gyerünk! Tovább!
Közel van! Mindjárt leértek.
Visszatér!
- Mami! Ne! - Foglak! Megvagy!
Cal!
Tovább! Mássz!
- Oké. Tovább lefelé! - Mozgás! Ne állj meg!
Le az aljára! Gyerünk!
Apollo!
Hé!
Ti ott! Mozgás!
El kell kapnotok, oké?
Bíznod kell bennem, jó?
Hunyd be a szemed, és bízz bennem!
Tudsz repülni! Szuperhős vagy!
Megvagy!
Emma!
Ébredj! Ébredj!
Ideje magadhoz térned!
Semmi baj!
Térj magadhoz! Ébredj!
Menni fog!
Szuperhős vagy.
Nem tudsz te semmit. De majd fogsz.
Istenem!
Emma! Baszki!
Mondtam, hogy van utolsó szalmaszál.
Mozgás! Nincs sok időnk!
Visszament, hogy szétverje az épületeket.
Azt hiszi, a víz csapdába ejtett minket. Nyomás!
Mondom, nyomás!
A fedélzetre, gyorsan!
Oké, gyerünk! Egy helyet foglaljatok nekem is!
Segítsek? Ez az!
Baszki!
Köszönöm, Apollo!
Jó ember vagy.
- Mennünk kell, Cal! - Apollo,
- te nem a hajóval mész. - Mi van?
Segítek neked vízre tenni a csónakot. Bízz bennem!
Menjetek, és ne nézzetek vissza!
Köszönjük, Cal!
- Cal, te miért maradtál? - Le kell foglalni őket,
hogy a hajó eltávolodhasson.
Hiszen már vízen van!
A nagyobbik tud úszni.
Boszorkányoknak hívnak minket.
Lehet, úgy értik, hogy nők, akik lehetetlennek tűnő dolgot tesznek.
Amikor a szeretteidet kell megmentened, átlényegülsz.
Átalakulsz.
Az egyetlen valódi csoda, Apollo,
azokban a dolgokban rejlik, amiket a szeretteidért megteszel.
Amikor utoljára láttam Emmát,
a fiad nyomába eredve evezett át a folyón.
Én mondom neked, hogy a vízen evezve
az a nő ragyogott.
Anya jön érted!
Ideje indulnod.
- Ne már! Szállj be! - Ismered Kallisztó mítoszát?
Igen... Zeusz őt és a fiát,
csillagképpé változtatta. Nagy Medve, Kis Medve.
Ennél boldogabb befejezést a görögöktől hiába vársz.
Kallisztó örökké együtt lesz a fiával odafent.
Mindig látni fogja.
És tudja, hogy biztonságban van.
Belefáradtam már mindenbe, és látni akarom a fiamat.
- Micsoda? - Neked
meg kell találnod a feleséged, hogy végre higgy benne!
Na persze. De hogy találok rá?
„Brian az erdőben van.” Ezt hajtogatta.
Márpedig New Yorkban csak egy erdő áll.
Apollo!
Te vagy az?
Azt ne mondd, hogy itt hagytak a ribancok!
Nyugi, nyugi!
Megint! Na még egyszer!
Menj, Apollo!
Mihez kezdesz egymagad, Cal?
Időt nyerek neked.
Hogyan?
Kimutatom a fogam fehérjét.
Oké.
Gyerünk, Cal! Menni fog!
Ő az enyém!
Csapdába estél, malacka!
Meg fog ölni!
Nem adom meg neki ezt az elégtételt.
„Egy gyerek maga a megvalósult álom.
De az álom a tündérek kedvenc tápláléka.”
„Az ablaknál ők őrködnek, miközben alszik mélyen.”
„A gyermek gyönyörű, könnyek hullanak a tündérek szeméből.
Akarjuk, kell nekünk. Visszük is menten.”
„Koppints a zárra, az ablak üvegje beleremeg!
Anyu és apu ágyban szunnyadnak mélyen.
Mint a holtak, sírba méltón alszanak éjjel.”
Én vagyok Apollo isten!
„A baba eltűnt, de nem tudják meg...
hogy a helyén egy hideg,
élettelen valami remeg.”
„Jöhet a móka. Mulatság van az erdőben,
a lovakon túli sötétben, a vendégek mind ünneplőben.
A zene szól, a táncosok pörögnek.
A kezükben a gyerekek nem lesznek betegek,
öregek, gyengék, és mindig szeretik őket.”
„Addig, míg a csillagok világítanak odafent.
Tündérek keblükhöz ölelik őt szorosan.”
„Nem adják vissza.”
Baszki!
„Ők szeretik a legjobban.”
Jövök érted!
„Szürkületkor fürdetik.
Csalárdsággal elrejtik.
Otthon van az erdőben...
örökre eltévedt a vadonban.”
Mi... Mi vagyunk Kinder Garten.
Tízezer férfi egy néven.
Meséljétek hát el utatok történetét!
Meséljetek az életetekről,
és megmondom, kik vagytok!
A feliratot fordította: Varga Attila