דרך אגב, אתה צריך להיות גאה.
כבר הגשמת שתי משאלות.
ואני יודעת שהיא לא תרצה לספר לך מה היו המשאלות.
מזל רע. אבל לעזאזל עם זה.
שלוש משאלות, לפני ששלושת הקשרים ייקשרו.
בעל טוב.
מה שלום שניכם?
ילד בריא.
היי.
אוי, אלוהים.
אבל המשאלה השלישית של אמה, היא היחידה שעדיין לא התגשמה.
אלוהים, תסלח לי.
איך איבדתי אותה?
זה לא תינוק.
מה קרה?
היי, אני ויליאם. ויליאם וילר.
כן, קראתי שאשתך ילדה ברכבת התחתית.
יולדת בקרון תקוע ברכבת התחתית -
מצאתי אותך באמצעות כל חשבונותיך ברשתות החברתיות.
כל התמונות שפרסמת.
טיולים בפארק בשעות בוקר מוקדמות.
אמה: אני כבר מתגעגעת אליו -
אתה מתכנת? - כן.
אתה יודע, קח מאה אנשים עם מאה מחשבים,
הם יעבדו יום ולילה.
הם לא יפסיקו.
אתה יכול להסתכל? זה נעלם. זה לא פה.
מי ייתן ומלאכים ישמרו על הילד המסכן הזה... -
מי זה קינדר גרטן? למה הבחור הזה עשה את זה?
אני רק רציתי לראות את התינוק.
״תפסתי אותו.״
זה מה שהיה כתוב בהודעה.
אף אחת מהנשים לא מצאה אי פעם את הילד שלה.
כדאי שתבקר בקבר של בריאן.
ויליאם ובסטר וילר. יש בית בבעלותו בפורסט הילס.
מפת עצים של ניו יורק -
האזור הזה בקווינס נקרא פעם ״נורווגיה הקטנה״.
יש תמונה בעירום של אשתך בגלריית אומנות בנורווגיה.
טוב, המשפחה שלי נורווגית.
אתה יודע, שיט זה בדם שלנו.
לפני שנים רבות, בשנה ספציפית,
בחמישה ביולי 1825 ליתר דיוק,
חמישים ושניים גברים ונשים הפליגו מנורווגיה
במפרשית סלופ קטנה למדי שהם כינו ״רסטוריישן״.
המהגרים האלה רצו להשתחרר מרדיפה דתית,
אז הם ברחו לאמריקה.
לא סתם חצייה בלתי סבירה.
אלא בלתי אפשרית.
איך לכל הרוחות הם צלחו אותה?
הם קיבלו עזרה, ככה הם צלחו אותה.
ועכשיו, הסוף קרב... -
מבוסס על הרומן מאת ויקטור לאוואל -
וכשחבריי ראו את זהותי האמיתית,
הם העניקו לי את שמי האמיתי.
למעשה, אפולו, אתה כבר יודע מהו שמי.
איך אני יודע?
תוכניות לארוחת הערב,
ארוחה בהשראת התינוק בריאן...
ירקות מאודים.
אתה קינדר גרטן!
אנחנו. אנחנו קינדר גרטן.
עשרת אלפים איש עם שם אחד.
אתה הרגת את הבת שלך.
קיבלתי החלטה בשביל המשפחה שלי.
קיבלתי את ההחלטה הכי קשה שיש.
לא. לא. מה עשית?
קראתי לעזרה.
מישהו מגיע.
עשית מה שביקשתי?
אני אקבל את גרטה שלי בחזרה? את גרייס שלי?
איפה המשפחה שלי? - מישהו מגיע.
היית אמור להביא אותן אליי.
מישהו מגיע!
ביקשתי ממך טובה פשוטה, אפולו.
זאת אשמתך, לא אשמתי.
אוי, לא!
לפנים שנים רבות, גבר ואישה רצו תינוק.
אתה בצרות עכשיו.
קללה תיפול על ראשך.
פאק.
קאל, הוא לא מי שאת חושבת שהוא.
לא. לא.
לא, לא.
איפה את? איפה...
איפה את?
לא, לא.
קאל!
גייל!
גייל.
אני יכול לקרוא יחד איתך?
גרטה.
״המוזיקה מתנגנת, הרקדנים מפזזים.
הילד בזרועותיהם לעולם לא יחלה.״
אני הרגתי אותה.
גרטה לא הייתה מתה אילולא הייתי קוראת לה לחזור.
היא עזרה להוציא את הילדים.
קאל.
קאל!
כולם פה? - כל מי ששרד.
את בסדר? הכול בסדר? - נכון. לכי איתה.
אני לא אדם רע! - בן זו...
לא, אני יודע... - תפסיק. אנחנו לא יכולים להסתכן.
תנו לי להסביר את עצמי! - אנחנו חייבים לעזוב את האי הזה.
בבקשה.
אתן בסדר?
כן. קדימה. תן לה יד. - אוקיי.
אתם לא רוצים לשחק?
אז רוצו, חזרזירונים.
תברחו.
רוצו!
אוקיי. אוקיי.
תעצרי את נשימתך.
זה בסדר. זה בסדר.
קדימה.
אוקיי. טוב, עכשיו לכי בשקט.
אין מצב. פאקינג אין מצב.
זה מטומטם, קאל. את רוצה שכולנו נרד לשם?
אין דרך חזרה.
אתם מוכנים? מוכנים?
היי. אני אקח אותה. אוקיי?
אני לא יכולה לאבד עוד ילד. - אני יודע.
אני לא יכולה. - אני יודע שאת לא יכולה, ואת לא תאבדי.
אוקיי? תסמכי עליי.
מהר, אין לנו הרבה זמן.
אני מגיע!
איפה אתם? - טוב.
תחבקי עם הרגליים.
טוב? מוכנה להרפתקה? - לא.
קדימה. טוב, אנחנו מוכנים. אנחנו יורדים. אוקיי, מוכנה?
יופי, תחזיקי חזק.
שיט.
טוב. תחזיקי חזק. אוקיי.
תיאחזי בי. יופי, יופי. קדימה. תמשיכי להחזיק.
כל הכבוד. אוקיי.
קדימה. תמשיכו.
זה כאן. כמעט הגעתם.
הוא חוזר.
אימא! לא! - אני מחזיק אותך.
קאל!
תתקדם!
אוקיי. נמשיך לרדת. - תמשיכו לרדת. תמשיכו!
תגיעו עד למטה! קדימה!
אפולו!
היי!
את! בואי!
אתם צריכים לתפוס אותה, אוקיי?
אני רוצה שתסמכי עליי, אוקיי?
תעצמי עיניים ותסמכי עליי.
את יכולה לעוף. את גיבורת על!
תפסתי אותך.
אמה.
תתעורר.
הגיע הזמן להתעורר.
זה בסדר.
תתעוררי.
קטן עליך.
אתה גיבור על.
אתה לא מבין. אבל אתה תבין.
אלוהים.
אמה. שיט.
אמרתי לך שיש לנו סיכוי.
מהר. אין לנו הרבה זמן.
הוא חוזר כדי לפוצץ את הבניינים.
הוא חושב שאין לנו דרך לחצות את הנהר. בואו נזוז.
בואו נזוז!
מהר, תעלו לסיפון.
אוקיי. קדימה. תשמרי לי מקום, טוב?
את צריכה עזרה? הנה.
שיט.
תודה, אפולו.
אתה אדם טוב.
קאל, אנחנו חייבים לזוז, מייד. - אפולו,
אתה לא תשוט איתם. - מה?
אני אעזור לך לעלות לסירה הקטנה. פשוט תסמוך עליי.
צאו לדרך עכשיו. ואל תחזרו.
תודה, קאל.
קאל, למה לא עלית לסירה? - אנחנו חייבים להעסיק אותם,
לאפשר למכמורת להתרחק מעט.
אבל הם כבר במים.
הגדול יכול לשחות.
אנשים מכנים אותנו מכשפות.
אולי הם למעשה מתכוונים שאנחנו נשים שעשו דברים שנראו בלתי אפשריים.
כשאתה צריך להציל את אהוביך, אתה הופך למשהו אחר.
מתחולל בך שינוי.
אתה יודע, הקסם האמיתי היחיד, אפולו,
נמצא בדברים שתעשה בשביל האנשים שאתה אוהב.
אתה יודע, בפעם האחרונה שראיתי את אמה,
הוא חתרה לצד השני של הנהר כדי למצוא את הבן שלכם.
ואני אומרת לך, במים הפתוחים האלה, האישה הזו,
היא קרנה.
אימא באה לקחת אותך.
בוא נוציא אותך מכאן.
קדימה. תיכנסי. - אתה מכיר את האגדה על קליסטו?
כן, זה... זאוס הופך
את הבן שלה ל... קבוצות כוכבים, לדובה הגדולה ולדובה הקטנה.
זה הסוף הכי טוב שיכול להיות לסיפור יווני.
קליסטו זוכה להיות עם הילד שלה לנצח שם למעלה.
היא תמיד יכולה לראות אותו.
היא יודעת שהוא תמיד יהיה מוגן תחת השגחתה.
אני מותשת, אני רוצה לראות שוב את הילד הקטן שלי.
מה? - ואתה...
אפולו, אתה חייב למצוא את אשתך כדי שתאמין סוף סוף.
כן. אוקיי. אבל איך אני אמצא אותה?
״בריאן נמצא ביער.״ זה מה שהיא אמרה.
יש רק יער אחד בכל ניו יורק.
אפולו!
זה אתה?
אל תגיד לי שהכלבות נטשו אותך.
זה בסדר!
שוב. שוב.
לך, אפולו.
קאל, מה תעשי?
אני ארוויח עוד זמן בשבילך.
איך?
אני אראה להם את הטפרים שלי.
אוקיי.
קאל, קדימה. קדימה, קאל.
היא שלי.
את לכודה, חזרזירה.
היא תהרוג אותך.
אני לא אתן לה את הסיפוק.
״תינוק הוא חלום שהפך למציאות.
אבל חלומות הם המאכל המועדף על הפיות.״
״שם בחלון, הן צופות בו בעודו ישן.״
״הילד יפה כל כך, הפיות בוכות.״
״אנחנו רוצות אותו, אנחנו צריכות אותו. הוא שלנו.״
״נקישה על הבריח והחלון רועד.״
״אימא ואבא במיטתם ישנים.
כמו בקבר, הם נחים כמו מתים.״
אני האל אפולו.
״התינוק נעלם, אך הם לא ידעו לעולם...
במקומו הונח משהו שאינו חי,
משהו קשה וקר.״
״כעת, לשם ההנאה. ביערות, יש מסיבה.
בחושך מאחורי האורווה, האורחים לבושים בקפידה.
המוזיקה מתנגנת. הרקדנים מפזזים.
הילד בזרועותיהם לעולם לא יהיה חולה,
או זקן או חלש או דחוי.
״לא כל עוד הכוכבים זורחים בשמיים.
הפיות יאחזו בו קרוב לחזהן.״
״הן לא יחזירו אותו.״
שיט.
״הן אוהבות אותו מאוד.״
אני באה לקחת אותך.
אני בא לקחת אותך.
״הן רוחצות אותו בשקיעה.
מחביאות אותו בערמומיות.
בבית ביער...
לנצח אבוד בחיק הטבע.״
אנחנו... אנחנו קינדר גרטן.
עשרת אלפים איש עם שם אחד.
ספרו לי על מסעכם, כל אחד מכם.
ספרו לי את מסע חייכם,
ואני אגיד לכם מי אתם.
תרגום: גלעד וייס