Muide, võid uhke olla.
Oled juba täitnud kaks neist soovidest.
Ja tean, et ta ei taha öelda, mis need olid.
Halb õnn. Aga persse kah.
Kolm soovi, enne kui need kolm sõlme seon.
Hea abikaasa.
Kuidas teil läheb?
Terve laps.
Hei.
Issand jumal.
Kuid Emma kolmas soov on ainus, mis pole veel täitunud.
Jumal, andesta mulle.
Kuidas ma ta kaotasin?
See pole laps.
Mis juhtus?
Hei, ma olen William. William Wheeler.
Lugesin, et su naine sünnitas A-liinil.
NAINE SÜNNITAS METROOS
Leidsin su sotsiaalmeediast.
Kõik need postitused.
Varahommikud pargis.
EMMA: JUBA IGATSEN TEDA
Sa oled progeja? - Jah.
Tead, sada inimest saja arvutiga
töötavad ööd-päevad.
Nad ei lõpeta.
Saad vaadata? See on kadunud. Seda pole.
VALVAKU INGLID SEDA VAEST LAST...
Kes on Laste Aed? Miks ta midagi sellist teeks?
Tahtsin lihtsalt last näha.
„Käes“.
Seal oli nii kirjas.
Ükski naistest pole kunagi oma lapsi leidnud.
Peaksid Briani hauale minema.
William Webster Wheeler. Tal on maja Forest Hillsis.
NEW YORGI PUUDE KAART
Seda piirkonda Queensis kutsuti Little Norwayks.
Ühes Norra kunstigaleriis on su abikaasa alastifoto.
Mu pere on Norrast.
Laevandus on meil veres.
Kord kaugel ajal, konkreetsel ajal
5. juulil 1825, kui täpne olla,
lahkusid 52 meest ja naist Norrast
alamõõdulise ühemastilise paadiga, nimega Restauration.
Need immigrandid otsisid usuvabadust ja põgenesid tagakiusamise eest Ameerikasse.
Reisi õnnestumist ei peetud isegi ebatõenäoliseks vaid võimatuks.
Kuidas nad küll ellu jäid?
Neid aidati.
JA NÜÜD ON LÕPP LÄHEDAL...
PÕHINEB VICTOR LAVALLE'I RAAMATUL
Ja kui mu sõbrad nägid mu ehtsat identiteeti,
andsid nad mulle mu pärisnime.
Tegelikult sa juba tead seda, Apollo.
Kuidas?
Õhtusöögiks
väikesest Brianist inspireeritud eine.
Keedetud köögiviljad.
Sa oled Laste Aed.
Meie. Meie oleme Laste Aed.
10 000 meest ühe nimega.
Sa tapsid oma tütre.
Tegin oma perekonna nimel valiku.
Tegin raskeima valiku.
Ei. Mida sa tegid?
Mina kutsusin abiväge.
Keegi tuleb.
Kas sa tegid, mida palusin?
Kas ma saan oma Gretta tagasi? Oma Grace'i?
Kus mu pere on? - Keegi tuleb.
Pidid nad minu juurde tooma.
Keegi tuleb!
Palusin sult lihtsat teenet, Apollo.
See on sinu süü, mitte minu.
Oh sa poiss!
Elasid kord mees ja naine, kes tahtsid last.
Nüüd oled küll portsu otsas.
Nean sind ära!
Persse.
Cal, ta pole see, kelleks teda peame!
Ei. Ei.
Ei, ei.
Kus sa oled? Kus sa...
Kus sa oled?
Ei, ei.
Cal!
Gayl!
Tohin sinuga lugeda?
Gretta.
„Muusika mängib, tantsijad liiguvad kiirelt.
Lapsel nende käte vahel ei saa iial küll.“
Ma tapsin ta.
Gretta poleks surnud, kui ma poleks teda tagasi toonud.
Ta aitas lapsi välja viia.
Cal.
Cal!
Kas kõik on siin? - Kõik, kes ellu jäid.
Jäid terveks? Kõik hästi? - Õigus. Mine temaga.
Ma ei ole halb mees! - Kuradi sita...
Ei, ma tean... - Lõpeta. Me ei saa sellega riskida.
Las ma selgitan! - Peame siit saarelt kaduma.
Ma palun!
Olete kombes?
Jah, lähme. Võta tal käest. - Olgu.
Kas sa ei taha mängida?
Siis jookse, väike põssa.
Jookse ära!
Jookse!
Olgu.
Hoia hinge kinni.
Kõik on hästi. Kõik on hästi.
Lähme.
Olgu. Hästi. Nüüd, vaikselt, lähme.
Kindlasti mitte. Mitte mingil juhul, raisk.
See on rumal, Cal. Tahad, et läheksime kõik sinna alla?
Tagasiteed ei ole.
Olete valmis? Kõik valmis?
Hei. Ma võtan ta, olgu?
Ma ei saa veel ühte kaotada. - Ma tean.
Ei saa. - Ma tean ja ei kaotagi.
Olgu? Usalda mind.
Ruttu! Meil pole palju aega.
Ma tulen!
Kus te olete? - Olgu.
Paned jalad mu ümber.
Oled seikluseks valmis? - Ei.
Just nii. Hästi, väga hea. Läheme all. Olgu, oled valmis?
Hästi, hoia kõvasti kinni.
Persse.
Hoia hästi kõvasti kinni. Olgu.
Hoia minust kinni. Hästi, hästi. Just nii. Hoia kinni.
Meil läheb väga hästi. Olgu.
Nonii. Lase käia!
Just nii! Olete varsti kohal.
See tuleb tagasi.
Emme! Ei! - Ma olen siin. Olen siin.
Cal!
Minge! Minge!
Olgu. Läheme alla. - Liikuge alla. Laske edasi!
Minge alla! Minge!
Apollo!
Hei!
Teie! Tulge siia!
Püüdke ta kinni!
Sa pead mind usaldama, eks?
Sule silmad ja usalda mind.
Suudad lennata! Oled superkangelane!
Hoian kinni.
Emma.
Ärka üles. Ärka üles.
On aeg ärgata.
Kõik on hästi.
Ärka üles. Ärka üles.
Suudad küll!
Oled superkangelane!
Sa ei taipa. Aga üks kord taipad.
Jumal.
Emma. Persse.
Ütlesin, et meil on merevägi.
Ruttu. Meil ei ole palju aega.
Ta läks tagasi hooneid hävitama.
Arvab, et oleme vee ääres lõksus. Lähme.
Ütlesin, et lähme!
Ruttu, minge pardale!
Olgu. Lähme. Hoia mulle kohta, eks?
On sul abi vaja? Nonii.
Persse.
Aitäh, Apollo.
Sa oled hea mees.
Cal, me peame kohe minema. - Apollo,
sina ei lähe selle reisiga. - Mida?
Aitan sind väiksemale paadile. Lihtsalt usalda mind.
Minge nüüd. Ärge vaadake tagasi.
Aitäh, Cal!
Cal, miks sa paadile ei läinud? - Peame neid aeglustama,
traalerile edumaa tekitama.
Aga nad on juba vees.
Suur oskab ujuda.
Meid nimetatakse nõidadeks.
Selle all mõtlevad ilmselt naisi, kes tegid midagi võimatuna näivat.
Kui pead päästma oma armastatu, saab sinust keegi teine.
Sa muutud.
Tõeline võlukunst tuleb mängu asjades, mida oma armastatute heaks teeme.
Viimane kord kui Emmat nägin, aerutas ta üle jõe su poega otsima.
Ja ma ütlen, seal vee peal, see naine,
ta säras.
Emme tuleb sulle järele.
Viime sind siit minema.
Tule sisse! - Oled kuulnud Kallisto müüdist?
Jah, Zeus muudab
tema ja ta poja tähtkujudeks. Suureks ja Väikeseks Vankriks.
See on üks kõige õnnelikuma lõpuga Kreeka müütidest.
Kallisto saab veeta igaviku taevas oma lapsega.
Ta näeb oma last pidevalt.
Ta teab alati, et ta laps on tema valvsa pilgu all kaitstud.
Ma olen väsinud ja tahan oma poega näha.
Mida? - Ja sina...
Apollo, sa pead oma naise üles leidma, et saaksid lõpuks uskuda.
Jah. Olgu. Aga kuidas ma ta leian?
„Brian on metsas.“ Nii ta ütles.
New Yorgis on vaid üks mets.
Apollo!
Kas see oled sina?
Ära ütle, et libud jätsid su maha.
Rahu, rahu.
Uuesti. Uuesti.
Mine, Apollo!
Cal, mida sina teed?
Võidan sulle aega.
Kuidas?
Näitan neile oma küüniseid.
Olgu.
Cal, lase käia. Lase käia, Cal.
Ta on minu!
Nüüd oled lõksus, väike põssa.
Ta tapab su ära.
Ma ei paku talle seda rahuldust.
„Laps on teoks tehtud unistus.
Kuid unistused on haldjate lemmikeine.
Nad valvavad akna taga lapse und.
Laps on nii ilus, et haldjad nutavad.
Tahame teda, vajame teda. Ta kuulub meile.
Koputus lingile paneb akna värisema.
Ema ja isa magavad oma voodis.
Sobivad hauda, puhkavad kui surnud.“
Ma olen jumal Apollo.
„Väike laps on läinud, kuid nad ei saa kunagi teada...
tema asemel on miski elutu,
kõva ja külm.
Nüüd läheb lõbusaks. Metsas toimub pidu,
pimedas, hobuste juures, külalised viisakalt riides.
Muusika mängib. Tantsijad liiguvad kiirelt.
Lapsel nende käte vahel ei saa iial küll,
ei jää vanaks ega nõrgaks, armastuseta.
Kuni tähed säravad taevas.
Haldjad hoiavad teda enda lähedal.
Nad ei anna teda tagasi.“
Persse.
„Nemad armastavad teda kõige rohkem.“
Tulen sulle järele.
„Teda vannitatakse hämaras.
Ja peidetakse kavalusega.
Koduses metsas...
igaveseks looduses.“
Meie... Meie oleme Laste Aed.
10 000 meest ühe nimega.
Rääkige mulle oma teekonnast.
Rääkige oma elutee retkest
ja ma ütlen, kes te olete.
Tõlkinud Vivika Aleksejev