Jo a měl bys být pyšný.
Dvě z těch přání už jsi vyplnil.
A vím, že ti nechce říct, co si přála.
Smůla. Ale seru na to.
Tři přání, než uvážu tyhle tři uzlíky.
Hodný manžel.
Jak se máte?
Zdravé dítě.
Na.
Panebože.
Ale Emmino třetí přání je jediné, které se ještě nevyplnilo.
Bože, odpusť mi.
Jak jsem ji ztratil?
Není to dítě.
Co se stalo?
Já jsem William. William Wheeler.
Četl jsem, jak tvá žena porodila v metru.
POROD VE VAGONU METRA
Našel jsem tě přes sociální sítě.
Všechny ty fotky, cos tam dával.
Brzká rána v parku.
EMMA: UŽ TEĎ MI CHYBÍ
- Ty jsi kodér? - Jo.
Sto lidí se sto počítači maká ve dne v noci.
Nevzdají to.
Koukneš se? Zmizela. Není tu.
ANDĚLÉ, CHRAŇTE TO UBOHÉ DÍTĚ
Kdo je Kinder Garten? Proč to dělá?
Jen jsem chtěl vidět děťátko.
„Mám ho.“
To v té zprávě stálo.
- Žádná z žen nikdy nenašla své děti. - Měl bys jít Brianovi na hrob.
William Webster Wheeler. Má dům ve Forest Hills.
MAPA STROMŮ
Téhle oblasti se říkávalo Malé Norsko.
V jedné norské galerii visí nahá fotka tvé ženy.
No, moje rodina je z Norska.
Lodě máme zkrátka v krvi.
Kdysi dávno, konkrétně to bylo
dne 5. července 1825, abych byl přesný,
vyplulo z Norska 52 mužů a žen
v přeplněné šalupě, již pojmenovali Vzkříšení.
Tito imigranti v touze po svobodě vyznání uprchli před perzekucí do Ameriky.
Úspěšně přeplout tento úsek se zdálo nepravděpodobné, ba dokonce nemožné.
Jak to, že se jim to podařilo?
Dostalo se jim pomoci.
A KONEC UŽ SE BLÍŽÍ...
PODVRŽENEC
AUTOR KNIŽNÍ PŘEDLOHY
A když moji přátelé spatřili mou pravou totožnost,
dali mi mé skutečné jméno.
Ve skutečnosti, Apollo, už ho znáš.
Jak ho mám znát?
Dám si večeři
inspirovanou malým Brianem.
Vařenou zeleninu.
Ty jsi Kinder Garten.
My. My jsme Kinder Garten.
Deset tisíc mužů jednoho jména.
Tys... Tys zabil svou dceru.
Učinil jsem rozhodnutí pro svou rodinu.
To nejtěžší rozhodnutí vůbec.
Ne. Cos udělal?
Já povolal kavalerii.
Někdo se blíží.
Udělals, co jsem žádal? Dostanu zpět svou Grettu? Svou Grace?
- Kde je má rodina? - Někdo se blíží.
- Měl jsi mi je přivést. - Někdo se blíží!
Požádal jsem tě o prostou službičku, Apollo.
Můžeš za to ty, ne já.
Panečku! Panečku!
Bylo nebylo, muž a žena chtěli dítě.
Teď máš malér.
Proklínám tě.
Ksakru.
Cal, není tím, za koho ho máme!
Ne. Ne. Ne.
Ne, ne.
Kde jsi? Kde...
Kde jsi?
Ne, ne. Ne.
Cal!
Gayl!
Gayl.
Můžu číst s tebou?
Gretta.
„Hudba hraje, tanečníci v jednom kole.
Děcku v jejich náruči nebude zle.“
Zabila jsem ji já.
Kdybych Grettu nepřivedla zpět, žila by.
Pomáhala dostat děti ven.
Cal.
Cal!
- Máme všechny? - Všechny, kdo přežili.
- Jsi v pořádku? - Ano, jděte s ní.
- Nejsem zlý člověk! - Zmete...
- Ne, já to vím... - Dost. Nemůžeme to riskovat.
- Jen mě to nechte vysvětlit! - Musíme se dostat z ostrova.
Ach, snažně prosím.
Zvládnete to?
- Jdeme. Ruku. - Jo.
Nechceš si hrát?
Tak utíkej, prasátko.
Uteč pryč.
Utíkej!
Tak jo. Dobře.
Teď zadrž dech.
To nic. To nic.
Jdeme.
Fajn. Dobrá. Teď tiše vpřed.
To ne. Ani náhodou. To je blbost, Cal. To tam máme slézt všichni?
Není cesty zpět.
Jste připraveni? Můžeme?
Hej. Já ji vezmu. Dobře?
- O další přijít nemůžu. - Já vím.
- Nemůžu. - A taky nepřijdete.
Ano? Prostě mi věřte.
Rychle, nemáme moc času.
Už jdu!
- Kde jsi? - Tak jo.
Pak obtočíš nohy.
- Připravena na dobrodružství? - Ne.
A je to. Dobrý. Půjdeme dolů. Připravena?
Dobrá, drž se pevně.
Sakra.
Tak jo. Snaž se držet pořádně pevně. Dobrá.
Přidržuj se mě. Výborně. A jdeme. Drž se. Dál se drž.
Vedeš si výborně. Dobře.
No tak. Lez dál.
- Jste skoro tam. - Vrací se to.
- Mami! Ne! - Držím tě.
Cal!
Běžte! Běžte!
- Jdeme dolů. - Dolů. Pokračujte!
Až na dno!
Apollo!
Hej!
Ty! Dělej!
Musíte ji chytit, ano?
Teď mi musíš důvěřovat, ano?
Zavři oči a věř mi.
Umíš létat. Jsi superhrdinka!
Držím tě.
Emmo.
Vzbuď se. Vzbuď se.
Už se musíš vzbudit.
To nic.
Vzbuď se. Vzbuď se.
To zvládneš.
Jsi superhrdina.
Nechápeš. Ale pochopíš.
Bože.
Emmo. Ksakru.
Já říkala, že máme námořnictvo.
Rychle. Nemáme moc času.
Vrátil se zničit budovy.
Myslí, že nás uvěznila voda. Jdeme.
Jdeme!
Rychle na palubu.
Dobrá. Běž. Drž mi tam místo, ano?
Potřebuješ pomoct? Ukaž.
Sakra.
Děkuju, Apollo.
Jste dobrý člověk.
- Cal... Cal, už musíme jít. - Apollo.
- Vy nepojedete. - Cože?
Pomůžu vám na loďku. Jen mi věřte.
Jděte. Neohlížejte se.
Děkuju, Cal.
- Proč jste nenastoupila? - Musíme je zaměstnat,
než člun získá trochu náskok.
Vždyť už jsou na vodě.
Ta obluda umí plavat.
Lidé nám říkají čarodějky.
Možná tím myslí, že jsme ženy, co dokázaly zdánlivě nemožné.
Když musíte zachránit své bližní, stanete se někým jiným.
Proměníte se.
Víte, jediné skutečné kouzlo tkví v tom, co uděláme pro ty, jež milujeme.
Když jsem Emmu viděla naposled,
pádlovala přes řeku, aby našla vašeho syna.
A povídám vám, že na té vodě ta žena...
zářila.
Maminka si jde pro tebe.
Musíme pryč.
- Pojďte. - Znáte báj o Kallistó?
Jo, Zeus proměnil,
ji a jejího syna, na souhvězdí, Velkou a Malou medvědici.
Má asi nejšťastnější konec ze všech těch řeckých bájí.
Kallistó může být navěky na nebi se svým dítětem.
Může ho vídat.
Ví, že je v bezpečí pod jejím bedlivým dohledem.
Jsem vyčerpaná a chci zas vidět svého chlapečka.
- Cože? - A vy...
Apollo, musíte najít svou ženu, abyste konečně uvěřil.
Jo. Fajn. Ale jak ji mám najít?
„Brian je v tom lese.“ To říkala.
V celém New Yorku je jen jeden les.
Apollo!
Jsi to vážně ty?
Neříkej, že tě tu ty potvory nechaly.
Tam, tam!
Znovu. Znovu.
Plujte, Apollo.
Cal, co uděláte vy?
Získám vám čas.
Jak?
Vytáhnu na ně drápy.
Tak jo.
Cal, no tak. Cal.
Je moje.
Jsi v pasti, prasátko.
Zabije tě.
Toho zadostiučinění nedojde.
„Dítě vždy splněný sen byl.
Avšak sny jsou potravou víl.“
„Oknem se dívají, jak spí.
Dítě tak krásné, až víly v slzy propukly.
Chceme ho. Potřebujeme ho. Vezmeme si ho.
Klepnutí na petlici a okno se třáslo.
Matka a otec spí v posteli.
Nachystáni do hrobu, jako by umřeli.“
Já jsem bůh Apollon.
„Malé je pryč, nikdy nepoznané,
tělo bez života, ztuhlé a chladné.
A teď trocha zábavy. V lese je oslava.
Ve tmě za koňmi, hosté jsou módně oblečeni.
Hudba hraje. Tanečníci v jednom kole.
Děcku v jejich náruči nebude zle.
A nebude ani staré, ani slabé, ani nemilované.“
Dokud bude nebe zářivé.
Víly ho drží u prsou svých.
Nevrátí ho.“
Sakra.
„Ty milují ho nejlíp.“
Jdu si pro tebe.
„Koupel za šera.
Ukryto záludně.
Doma v lese,
navždy ztraceno v divočině.“
My. My jsme Kinder Garten.
Deset tisíc mužů jednoho jména.
Každý mi vyložte svůj příběh.
Životní cestu.
A já vám povím, co jste zač.
Překlad titulků: Jiří Sailer