Emma! Emma!
Skada bara inte bebisen.
Låt bara min son leva.
"Låt bara min son leva."
Det förvånade honom att det var orden han menade,
förvånad, för en person vet aldrig hur de kommer reagera
i de värsta stunder.
Vi hoppas alla vara modiga,
men hur ofta får vi chansen att få reda på det?
I detta ögonblick var det sin sons liv han var villig att vädja om.
Okej. Jag kan dö. Jag gör det.
Men snälla, lägg Brian i korridoren.
Snälla.
Jag är guden Apollo!
Jag för med mig solens kraft!
Emma, jag vet att det har varit svårt för dig.
Du har varit så nedbruten.
Och jag har inte hjälpt. Jag vet. Jag gjorde det bara värre.
Men du är inte ensam i det här. Du minns väl vad Kim sa till dig?
Det händer mammor jämt, Emma, du är inte den enda.
Emma! Emma, jag hör honom skrika. Han låter frisk.
Inget har gjorts som inte kan repareras. Snälla.
Okej.
Du… Du är Emma. Du är mamma till Brian.
Syster till Kim. Bästa vän till Michelle.
Flickan från Boones Mill. Min fru.
Emma skulle aldrig skada sitt enda barn.
Emma!
Gör inte Brian illa.
Gör inte bebisen illa.
Det är ingen bebis.
JAG TROR DIG, OM DET ÄR NÅN TRÖST. HAHAHA!
BASERAT PÅ ROMANEN AV
Återhämtning.
Definierat som återfåendet av nåt man förlorat eller fråntagits.
Återhämtning från en zygomaticusfraktur.
Rekonstruerad.
Återhämtad.
Kroppar återhämtar sig. Men vad händer med personen? Själen?
Hur lång tid för att återfå det som förlorats eller tagits ifrån en?
En son. En fru. Ett äktenskap.
Tre liv.
Vilken operation, vilken salva kan underlätta deras återhämtning?
Hej.
Här borta. Kom.
Du borde inte vara här.
Vad?
Vänta. Vad? Är ni arga på mig?
Nej, ingen är arg.
-Jag är arg. -Vad…
Arg för att du kom nära våra barn.
Okej. Vänta nu. Jag…
Jag… Jag skulle aldrig göra era barn illa.
-Du gick in med en pistol. -Jag vet. Men hör på, jag…
-Skälet till det var… -Du, mannen, lyssna…
…jag har inga ord för hur ledsna vi är för Brian.
Men vi känner oss inte väl till mods med dig här.
Vi försöker bara vara bra pappor.
Det försökte jag också.
-Du, lyssna… -Det försökte jag med.
Det försökte jag med.
Du kan inte sova här. Hör du?
Upp med dig.
Hur kom du in i huset?
Det är du.
Fabian.
Jösses. De lyckades verkligen återställa ditt öga.
När jag hittade dig var det helt…
…inte bra.
Jag såg din mamma här när du satt inne.
Hon städade din lägenhet som polisen hade vänt upp och ner på.
Du kom ut snabbt.
-Ja. -Tre månader.
Mamma arbetade för en advokat förr.
Han kände åklagaren och domaren.
Bra mödrar är en gåva.
Förlåt. Jag menade inte… Förlåt.
Vad fick dig att komma dit? Till lägenheten den dagen.
Nummer 47 sa att det var en…
…en odör.
Han hade aldrig känt nåt liknande.
En lukt.
Dörren var olåst.
Det var väldigt varmt där inne.
Jag hittade dig först.
Jag trodde du var död.
Sen…
Sen gick jag till sovrummet.
-Hittade bebisen. Såg bebisen. -Vad…
Hade hon…
Jag bad en bön för honom direkt.
Och varje vecka sen dess i kyrkan.
Tack.
Tack för det.
Jag ber en bön för dig också.
Jag måste gå.
God eftermiddag, mina damer.
Hans sätt att se på dig.
Han är ihärdig.
Det betyder "skoningslös".
Tack, mrs Ortiz.
Det var så lite, mrs Lillian. Han är en sån snäll pojke.
Tack.
Min rara pojke.
-Aj, då. -Aj, då.
The Police?
Varje liten sak hon gör är magisk.
Kom in.
Hur mår pojken?
Du säger nej.
-Jag uppskattar allt… -Behåll dem.
Jag är ledsen.
Jag behöver dig på lördagar hädanefter.
Jag kan inte.
Det är omöjligt. Du vet att jag har Apollo.
Lördag, prick kl 09:00.
Snälla, jag ber er, mrs Ortiz.
Jag är hemskt ledsen. Jag träffar alltid min mor på lördagar.
Du ber mig lämna en liten pojke ensam.
-Visst, du är offret. -Jag har ingen.
Straffa mig på ett annat sätt. Jag behöver det här jobbet.
Du kan gå vid lunchdags.
En halvdag då.
Ja.
En halvdag.
Okej, Apollo…
Mamma ska gå ut en kort stund, men jag är strax tillbaka, okej?
Du får lov att titta på tv hela tiden.
Låter det bra?
Du.
Okej.
Det verkar bara så orättvist. Det är det jag inte kan…
Vi har redan börjat. Kom in.
Välkommen till Överlevarna.
Jag har det här närvarointyget jag behöver få påskrivet.
-Jag skulle… -Du kan väl sätta dig?
Där borta.
Förlåt, Vivian, du höll på att berätta.
Det kan ändras från sekund till sekund.
Vad som helst kan få mig att bryta ihop.
I går lade tvättmaskinen av och…
…jag bröt ihop.
För jag insåg…
…att det var han som lagade trasiga saker.
-Tack, Vivian. Tack. -Tack.
-Hej, jag heter Julian. -Tack.
-Hej, Julian. -Hej, Julian.
Ni vet min historia, men jag ska berätta för nykomlingen.
Sms:ar, bilen rullar in i en korsning,
mosad av en lastbil.
Och inte vilken lastbil som helst, utan en lastbil som man flyttar hus med.
Fästmön dog direkt. Pang.
Stort, fett jävla helvete.
Jag har fortfarande vigselringen på.
Förlåt.
Ingen fara.
Det är bra.
Det är ingen bebis.
Min…
Hon var bibliotekarie.
Jag såg det på nyheterna.
Jaha, jag är glad att du sa nåt innan jag satte mig då.
Ja, jag hade väl eget att tänka på, okej.
Visst.
Varför gjorde hon det?
Såg du det också?
Har alla sett det?
Varför gjorde du det?
Jag vet inte. Jag tappade väl besinningen.
Fadern Apollo Kagwa togs till intensiven…
BEBIS HITTAD DÖD, MAMMA FÖRSVUNNEN
…efter att han hittades med omfattande skador.
Polisen söker efter Emma Valentine, som fortfarande är försvunnen.
Hennes blod hittades på platsen.
Vi är här med fastighetsskötaren Fabian Vasquez,
som hittade offren.
POLISAVSPÄRRNING
-Var är hon? -Åh, gud.
-Var är hon? -Inte här.
Säg var hon är. Jag vet att hon är här.
-Apollo, nej, nej… -Var är hon?
Gör ingen illa!
-Säg var hon är. -Gör ingen illa.
-Du vill inte göra det. -Var är de andra?
-Du vill inte skada nån. -Ta mig till dem nu!
-Öppna dörren. Öppna. -Okej. Visst.
-Gå. Gå! -Ta det lugnt.
-Var är Emma? Var är hon? -Jag vet inte.
-Säg bara var hon är. -Jag vet inte.
Var är Yurina?
Apollo?
-Nej! Skjut inte! -Skrik inte. Sluta.
Sluta! Jag skjuter.
Fan!
Herregud.
Apollo, vi är så ledsna.
Alla är så ledsna! Så ledsna!
-Var är hon? -Vi vet inte!
-Vi vet inte. -Snälla, låt oss bara gå.
Jag förstår ingenting.
Folk försvinner inte bara.
Det gör de.
Hon gjorde det.
Apollo, vi vet ingenting.
Hon var trött. Betedde sig märkligt.
-Nej, säg inte det. -Sa hela tiden att bebisen…
-Var hon trött? Jag är också trött. -Skada inte dig själv!
-Jag är också trött! -Det är okej.
Jag vill ha min mamma.
Är du rädd?
Ja! Ja.
Åh, nej. Hjälp mig.
Okej. Alright.
Jag är så ledsen, Apollo. Så ledsen.
Det här kan inte vara mitt liv.
De vittnade till min fördel allihop.
Vansinnigt, eller hur?
Och om bibliotekarierna hade vetat var hon var?
Då hade jag dödat henne,
och mig själv.
-Och alla andra i min väg… -Tiden är ute.
Tack så mycket, allihop. Bra möte.
Bra möte, tack. Fint att se dig igen, Tom.
Vad nu?
Apollo.
Hoppas du är hungrig.
-Tack. Jag tog med lite vin också -Okej.
Vi är så glada att du är här.
Hördu, Fågelmannen på Alcatraz, har du träffat din mamma än?
Jag är fortfarande förvånad över att ni bor i en källare.
Du vet att Patrice är rädd för…
…åtaganden.
Och sen träffade han mig.
Tack.
Det är bara kyckling.
För att ni kom på begravningen.
Det betyder bara så mycket när…
Har du träffat din mamma än?
-Nej, inte än. -Apollo…
Men du… Lyssna. Jag har nåt till dig.
Ta en titt på den här.
Dödssynden?
Jäklar.
Var har du… Hittade du en dödsboförsäljning på Rikers Island?
Värderingsmannen sms:ade mig. Den är äkta.
Den har alla certifikat. Och kolla titelsidan.
Det här är livsförändrande grejer.
Var sa du att du hittade den?
Det spelar ingen roll.
Jag hittade den och vill att du ska ha den.
Jag kan inte…
Jag hade tänkte köpa ett hus åt mig, Emma och Brian, men så blir det inte.
Så du kan ta den och behålla pengarna.
Jag behöver dem inte. Jag behöver ingenting.
-Jag bara… -Du.
Vi tar den.
Vet du varför vi är vänner?
För att jag är en bättre bokförsäljare än du.
Och jag lärde dig allt du vet.
Det tror du inte ens på själv.
Första gången vi träffades var på Rich Chalfins bokköparmingel.
Jag var just hemkommen från Irak. Vet du vad du sa?
-Bokrea. -Ja.
Philadelphia. Skynda dig dit.
Inget av den där "tack för din tjänstgöring"-smörjan.
Du frågade inte hur många jag dödat.
Du sket i det.
Då visste jag att du var en snubbe jag kunde vara normal med.
Inte en veteran.
Bara Patrice.
Så…
…jag bryter mot våra regler och pratar med dig helt uppriktigt.
Okej.
Om du tar livet av dig i natt,
dränker jag den där värdefulla jävla boken i toaletten.
Jag kommer pissa på den och värre.
Jag kommer förstöra den där boken.
Vad pratar du om?
Jag har sett den blicken förut.
-Vilken blick? -Den som stirrar på mig just nu.
Jag har sett den blicken, och jag vet.
Okej, god natt.
Jag vet!
Du är väl en bokkille?
I kväll ska jag lägga ut boken på nätet.
Och om du inte finns här,
så får du aldrig veta hur mycket nån skulle betala för den.
Du får aldrig veta.
Din djävel.
Mannen. Jag ringer så fort jag hör nåt.
Var vid liv så att du kan svara.
Älskar dig, mannen. God natt.
Jag är så stolt över dig.
Okej.
Emma?
-Hallå? -Mamma.
Jag lagar te.
Mitt i natten?
Klockan är 00:20.
Hur var middagen med Dana och Patrice?
Dana ringde dig.
Jag blev förvånad över att du träffat dem innan mig. Din mor.
Skuldbelägger du mig just nu?
Känner du dig skyldig?
Är du hungrig?
Nej, jag åt med Patrice och Dana.
Du åt inget.
Vad, sa de hur många gånger jag gick på toa?
Två.
Tack, mamma. För att du kom. Det är fint att se dig.
För att du städat och allt.
Du vill nog sova lite.
Det vill jag också.
Se så många kvällar Vi kramas hårt, hårt, hårt
Allt vi nånsin känner är kärlek och frid
I morgon bitti vill jag att du följer med till Port Washington.
Och besöker Brians grav.
Jag är inte redo.
Jag vill berätta en historia för dig.
Jag vill inte höra en av dina historier.
De är alltid så sorgsna.
Arthur blev skjuten, och den ugandiska diktaturen.
Och du flydde hit.
Och invandrare gör USA fantastiskt. De gör det till vad det är.
Allt är bara sorgligt.
Jag ville berätta en annan historia.
Vem är du, mannen?
Inte en make.
Inte en pappa.
Vem fan är du?
Vi tog foton som vi kan skicka till teknikerna.
Okej. Jag förstår.
Få ut alla härifrån, tack.
-Ut, allihop. -Fotade du det där?
-Det är en pojke. -En pojke?
-Ska vi kalla honom Brian? -Ja.
Förlåt.
Jag vaknade med en hemsk känsla av att du försvunnit.
Jag tänkte bara på…
…på när han föddes.
Han var… Du vet, när han först… Han hade kommit ut.
En långsam tid.
När man existerar i två världar samtidigt.
Verkligheten och evigheten.
Här och där.
Hur förlorade jag henne?
Vad hände?
TILL VATTNEN & DET VILDA
Jag sa till mig själv att jag skulle läsa den här för honom varje kväll.
Men det gjorde jag inte.
Jag hann inte.
Du följer med mig.
Vad sa du just?
Det var mina sista ord till Brian.
Varför sa du så till honom?
Direkt efter hans födsel började jag få drömmarna igen.
Varför sa du inget?
Det är bara en mardröm, okej?
Jag har nåt jag måste berätta.
Vadå?
Mamma.
Lubbick, Weiss & Blackwood.
De hade en väldigt bra tandförsäkring.
Vad kunde jag göra? Jag frågade alla jag kände.
Till slut lämnade jag dig hemma.
Jag gick till arbetet.
Du var fyra.
Så du lämnade mig hemma en lördag.
Många lördagar.
Du var så duktig. Det fungerade bra.
Men sen förändrades saker.
Jag kommer!
-Såja. -Pappa kom till mig.
-Det var bara en dröm. Bara en dröm. -Varför tog han mig inte med sig?
Du kan somna om, raring.
Se så många kvällar Vi kramas hårt, hårt, hårt
Allt vi nånsin känner är kärlek och frid
Jag frågade dig vilken dag din pappa hade kommit.
Tecknade film-dagen, sa du.
Vänta.
Så du säger att min pappa verkligen kom till lägenheten?
Ja.
Och de var inte… De var inga mar… De var minnen, inte drömmar.
Ja.
Så vad hände?
Jag kom hem i tid. Hittade honom där. Skickade iväg honom.
Varför?
Jag hade ansökt om skilsmässa.
Apollo.
-Jag… -Varför ville du skilja dig?
Han var en bra man.
En riktig romantiker. Rolig.
Men äktenskap är ett åtagande, och en person som din pappa
-var inte så bra på det. -Vad betyder det ens?
Finns det mat i kylen? Är sängen bäddad? Är räkningarna betalda?
Jag fick placera dig på dagis när du var två månader
så att jag kunde jobba igen.
Vet du hur det känns att lämna över en liten bebis till främlingar?
Förmodligen bättre än att lämna en fyraåring ensam.
Jag måste lämna honom för att hålla mig flytande.
Så han övergav oss inte?
Wow.
Så, jag blir far,
jag gör allt en far gör, eller vad jag tror en far gör.
-Jag improviserar. -Apollo.
Improviserar illa, förresten.
-Apollo. -Och se hur fan det gick, mamma!
Allt på grund av nåt jävla beslut du fattade för över 30 år sen.
Jag försökte så gott jag kunde. Det var allt jag kunde göra.
Varför kunde du inte bara låta honom vara en del av mitt liv?
Jag förstår inte.
Han kunde ha passat mig de där lördagarna.
Ni behövde inte ens prata med varandra.
Jag hade många vänner som hade såna familjer,
-och jag avundades dem varje dag! -Jag kunde inte.
Jag kände mig som ett monster.
-Som om det var nåt fel på mig. -Hur kunde du nånsin tänka det?
För min pappa lämnade mig utan ett ord.
Vad skulle jag annars tro, annat än att jag var en besvikelse,
eller att nåt var fel.
Och allt baserat på valet du gjorde som var bra för dig!
Här är adressen till Nassau Knolls.
Du borde besöka Brians grav.
-Tack, fader. -Ta hand om dig.
Fader Hagen?
Kalla mig Jim.
Var det svårt att hitta hit?
Nej. Jag bor runt hörnet.
-Du, jag… -Kan vi bara…
Så, jag måste erkänna
att jag vet vem du är.
Din fru Emma kom hit för att planera ett dop för er son.
Hon verkade tyngd, men jag hade aldrig kunnat gissa…
-Jag hade försökt hjälpa om jag… -Lyssna, lyssna.
Det är inte ditt fel. Okej?
Jag behöver bara din påskrift för min övervakare.
Ja, visst, men vi kan väl göra det efter mötet?
Jag vill välkomna alla nykomlingar.
Jag är glad att ni hittade oss. Ja.
Jag hittade er på anslagstavlan.
Toppen.
Har du blivit medlem eller ett fan?
Jag är ett fan.
Jättebra, Julian. Jag är också ett fan.
Jag heter förresten Alice.
Jag glömde presentera mig.
Hej, Alice.
Och vi ska… Sir? Inga mobiler under mötet.
Förlåt, jag tänkte bara att jag skulle bli ett fan nu direkt.
Så där. Förlåt.
Då så, vi kan väl gå runt och presentera oss själva?
Ni behöver inte säga nåt om ni inte vill, men vi vill gärna lära känna er.
Om ni är här, är ni också överlevare.
Min far brukade läsa sagor för mig om kvällarna.
Tack, Apollo. Men låt oss först gå runt och…
-"Ett barn är en dröm besannad." -Okej.
"Men en dröm är en älvas favoritmål."
"De väntade i fönstret, vakade när den sov.
Ett barn är…"
PATRICE: JAG HAR EN KÖPARE TILL BOKEN
Varför skulle han läsa den för dig? Den låter skrämmande.
Jag såg min dotter i datorn.
Jag startade…
Jag startade min dator och där var hon.
Min lilla flicka. Bara en bild på henne, ute i parken med sina morföräldrar.
Men vem tog bilden?
Jag öppnade mitt Gmail-konto och såg en annons som löd:
"Jim, vi tycker du förtjänar en semester i Costa Rica."
Och jag undrade hur de visste att jag vill bli kallad Jim.
För mitt dopnamn är Francis.
Fotot är från ett lägenhetsfönster.
Vem skulle ta en bild av mitt barn där uppifrån?
Det fanns andra bilder. Andra platser. Andra dagar.
Det var sms och e-post,
men varje gång jag försökte visa Gary, var de borta. Raderade.
Vem skulle kunna göra så?
Jag tryckte på "skriv ut" så fort jag såg det här.
Det är det enda beviset jag fick.
Men när jag tittade länge nog på det såg jag nåt annat.
Flickan på fotot. Det är inte min dotter.
Det är inte Monique.
Jag sa allt det här till Gary, och vet ni vad han sa?
Han sa åt mig att börja ta medicin.
Jag visste att jag måste hitta egen hjälp.
Jag hittade den hos mödrarna.
De Visa.
Cal sa hur jag skulle få tillbaka min dotter.
Cal sa vad jag skulle göra.
Jag vet bara inte om jag klarar det.
Hon tänker döda sitt barn!
Hon tänker döda sitt barn och om ni inte gör nåt för att stoppa det
-kan ni inte säga att ni inte visste. -Det är ingen bebis!
-Det är ingen bebis! Det är ingen bebis. -Okej, lugna dig.
-Apollo, vänta. -Det är ingen bebis!
Nej!
Hördu, vänta!
Helvete.
Hördu! Tvinga mig inte jaga dig!
Det är ingen bebis.
Jisses. Du är snabb
Jag är otränad.
Hej, jag heter William. William Wheeler.
Patrice skickade mig. Patrice Green?
Jag vill köpa boken.
Köp bokjäveln då!
Köp bara boken. Vad behöver du mig till?
Jisses, mannen. Jag menar, wow.
Du, jag är ledsen.
Patrice sa åt mig att komma hit.
Svär åt honom.
Men…
Jag vill verkligen ha boken.
De ringde polisen.
Det blev rätt dramatiskt där inne.
Är du okej? Du verkar ganska uppskakad.
Får jag bjuda på middag?
Nej.
Men du kan få bjuda på kaffe.
Jag talade länge i telefon med Patrice i morse.
Han tjänstgjorde i Irak.
Ja.
Självklart tackade jag för hans tjänstgöring.
Det älskar han.
Det är en god munk.
Du, jag ska vara helt ärlig.
Dödssynden, en av två böcker jag nånsin läst för nöjes skull.
Säg mig, var hittade du boken?
Berätta hur det gick till.
Jag hittade den i den sjunde mögliga lådan längst ner i en källare i Riverdale.
Tänk om du hade gett upp efter sex lådor av skräp.
Varför skulle jag göra det? Jag har ett barn och…
Jag har två döttrar. Tro mig, jag förstår.
Du, får jag visa dig en bild?
Flickan på fotot.
-Jäklar. -Det är inte min dotter.
-Vad är det? Hördu! -Inget.
Det är inte Monique.
Jag sa allt det här till Gary, och vet ni vad han sa?
Jag vet inte varför jag filmade.
Att jag skulle börja ta medicin.
-Förlåt, låt mig bara radera det. -Nej. Vänta.
Jag visste att jag måste hitta egen hjälp, och jag hittade den hos mödrarna.
"Mödrarna."
De Visa.
Cal sa hur jag skulle få tillbaka min dotter.
Cal sa vad jag skulle göra.
Jag vet bara inte om jag klarar det.
Ja, det är bara en dum vana. Jag är ledsen.
Det är jag verkligen.
Men vem är Cal?
Jag vet inte.
Sen sa hon nåt om De Visa.
Vet du vad det är för namn?
Vad det betyder?
Jag har hört talas om det förut.
Vad?
Det är från nån bok.
Det står:
"I byarna fanns ständigt en eller två 'Visa'."
Vilka är de? Vad… Vilka står det att de är?
"De Visa."
DE VISA I MODERN MYTOLOGI
"Häxor."
De sa till mig att inte gå dit, men jag lyssnade inte.
Självklart inte.
När den trillar av min handled uppfylls de tre önskningarna.
Skär inte av den.
Ja. Den ser slitstark ut.
Men jag är guden Apollo.
Man måste vara så försiktig med vad man önskar sig.
Emma, med mig kommer alla dina tre önskningar att uppfyllas.
Häxor.
Undertexter: Kristina Donnellan