Emma! Emma!
Bare ikke skad barnet.
Slipp sønnen min fri.
"Slipp sønnen min fri." Han var overrasket over at det var ordene han mente.
Overrasket fordi man aldri vet hvordan man vil reagere i de verste øyeblikkene.
Alle håper de vil være modige, men hvor ofte får vi muligheten til å få svaret?
Det han var villig til å bønnfalle om, var livet til sønnen.
Ok. Jeg skal dø. Jeg skal det.
Men vær så snill, sett Brian i gangen.
Vær så snill.
Jeg er guden Apollo! Jeg har solens kraft!
Emma, jeg vet det har vært tungt for deg. Du har vært så nedbrutt.
Og jeg har ikke hjulpet. Jeg gjorde det bare verre.
Men du er ikke alene om dette, Emma. Du husker vel hva Kim sa?
Det skjer med mødre stadig vekk. Emma, du er ikke den eneste.
Emma, jeg hører ham skrike. Han høres frisk ut.
Du har ikke gjort noe som ikke kan ordnes opp i.
Ok.
Du er Emma. Du er moren til Brian.
Søsteren til Kim. Bestevennen til Michelle.
Jenta fra Boones Mill. Kona mi. Emma ville aldri skadet sitt eget barn.
Emma!
Ikke skad Brian.
Ikke skad barnet.
Det er ikke et barn.
JEG TROR DEG, HVIS DET ER NOEN TRØST. HAHAHA!
BASERT PÅ ROMANEN AV VICTOR LAVALLE
"Recovery." Definert som å få tilbake noe som er tapt eller fratatt.
Restitusjon etter et brudd i kinnbenet og øyehulen. Gjenopprettet.
Restituert.
Kropper restitueres. Men hva med personen? Sjelen?
Hvor lang tid tar det å få tilbake det man mistet eller ble fratatt?
En sønn. En kone. Et ekteskap.
Tre liv.
Hvilken operasjon, hvilken salve kan hjelpe restitusjonen?
Hei.
Hit. Kom.
Du skal ikke være her.
Hva?
-Vent. Hva? Er du forbannet på meg? -Nei, ingen er sinte.
-Jeg er sint. -Hva…
-Du hadde kontakt med barna våre. -Ok, vent litt. Jeg…
Jeg ville aldri ha skadet barna deres.
-Du gikk inn med et skytevåpen. -Jeg vet det. Men hør her…
-Jeg gjorde det fordi… -Hei, hør her.
Jeg kan ikke få sagt hvor trist det var å høre om Brian,
men vi er ikke komfortable med at du er her. Vi prøver bare å være gode fedre.
Det prøvde jeg også.
-Hør her… -Det prøvde jeg også.
Du kan ikke sove her. Hører du meg? Kom deg opp.
Hvordan kom du deg inn?
Det er deg.
Fabian.
Jøss. De gjorde en god jobb med øyet ditt. Da jeg fant deg, var det…
…ikke bra.
Jeg har sett moren din her mens du var sperret inne.
Hun ryddet stedet ditt etter at politiet ramponerte det.
-Du slapp fort ut. Tre måneder. -Ja.
Vel, moren min jobbet for en advokat.
Han kjente aktoren og dommeren.
Gode mødre er en gave.
Unnskyld. Jeg mente ikke… Unnskyld.
Hvorfor dro du dit? Til leiligheten den dagen.
Nummer 47 sa at det var…
…en duft.
-Aldri luktet noe lignende. -En lukt.
Døren var ikke låst.
Det var varmt der inne.
Jeg fant deg først. Jeg trodde du var død. Helt sant.
Så…
Så… gikk jeg til soverommet.
-Fant barnet. Jeg så barnet. -Hva så… Gjorde hun…
Jeg ba en bønn for ham der og da.
Og hver uke siden i kirken.
Takk.
-Takk for det. -Jeg ber en bønn for deg også.
Jeg må gå.
God ettermiddag, damer.
Måten han ser på deg.
Han er iherdig.
Det betyr "urokkelig".
Takk, Mrs. Ortiz.
Bare hyggelig, Mrs. Lillian. Han er en veldig snill gutt.
Takk.
Min skjønne gutt.
The Police?
"Hver lille ting hun gjør, er magisk."
Kom inn.
Står til med gutten?
Du sier nei.
-Jeg setter pris på alt… -Behold dem.
Beklager.
-Du må jobbe lørdager fra nå av. -Jeg kan ikke det.
Det er umulig. Du vet at jeg har Apollo.
Lørdag klokka ni om morgenen.
Jeg bønnfaller deg, Mrs. Ortiz.
Jeg er veldig lei for det. Jeg besøker moren min hver lørdag.
Du ber meg om å la en liten gutt være alene.
-Klart du er offeret. -Jeg har ingen.
Straff meg på en annen måte. Jeg trenger jobben.
Dra hjem i lunsjpausen.
Halv dag, da.
Ja.
Halv dag.
Ok, Apollo.
Mamma skal gå ut en kort stund, men jeg er snart tilbake, ok?
Du kan se på TV hele tiden.
God avtale?
Hei.
Ok.
Det virker så urettferdig. Det er det jeg ikke skjønner…
Vi har begynt alt. Kom inn. Velkommen til De overlevende.
Ja. Jeg har en oppmøtelapp som du må skrive under på.
-Jeg skal… -Du kan sette deg.
Der borte.
Unnskyld, Vivian. Du delte.
Det utarter seg lett.
Hva som helst kan utløse det.
I går sluttet vaskemaskinen å funke…
…og jeg ble ødelagt.
For jeg innså…
…at det var han som reparerte ødelagte ting.
-Takk, Vivian. Takk. -Takk.
-Jeg heter Julian. -Hei, Julian.
Dere kjenner historien min, men jeg skal dele den med nykommeren.
Sendte meldinger, bilen rullet inn i et veikryss, ble knust av en flyttebil.
Ikke en bil som flyttet på seg. Den gjorde det, men det var en flyttebil.
Forloveden døde i sammenstøtet. Bang. Fy faen i helvete.
Har fortsatt på meg gifteringen.
Unnskyld.
Det går bra. Det er bra. Vær så snill.
Det er ikke et barn.
Min…
Hun var bibliotekar.
-Så det på nyhetene. -Så fint du nevnte det før jeg satte meg.
Jeg hadde vel mine egne ting å tenke på.
Akkurat.
-Hvorfor gjorde hun det? -Så du det også?
Har alle sett det?
Hvorfor gjorde du det?
Jeg vet ikke. Jeg gikk vel fra vettet.
Faren, Apollo Kagwa, ble sendt til intensiven…
BARN FUNNET DØD, MOR SAVNET
…da han ble funnet med store skader.
Politiet leter etter Emma Valentine, som fortsatt ikke er gjort rede for.
Blodet hennes ble funnet på åstedet.
Vi er her med vaktmesteren Fabian Vasquez, som fant ofrene.
-Hvor er hun? -Å gud. Hun er ikke her.
Si hvor hun er. Jeg vet hun er her.
-Apollo, nei… -Hvor er hun?
Ikke skad noen!
-Si hvor hun er. Hvor er de andre? -Ikke skad noen. Apollo, du vil ikke det.
-Du vil ikke skade noen. -Før meg til dem!
-Åpne døren. -Ok. Greit.
-Gå! -Rolig.
-Hvor er Emma? Fortell meg hvor hun er. -Jeg vet ikke.
-Hvor er Yurina? -Apollo?
-Nei! Ikke skyt! -Ikke skrik. Slutt.
Slutt, ellers skyter jeg!
Faen!
Herregud!
Apollo, vi er så lei for det.
Alle er så lei for det!
-Hvor er hun? -Vi vet ikke!
-Vi vet ikke det. -Slipp oss fri.
Ingenting gir mening.
Folk forsvinner ikke bare.
De gjør det.
Hun gjorde det.
Apollo, vi vet ingenting.
Hun var sliten. Oppførte seg rart.
-Ikke si at hun var sliten. -Sa at barnet…
-Var hun sliten? Jeg er også sliten! -Det går bra.
Jeg vil til mamma.
Er dere redde?
Ja!
Å nei. Hjelp meg.
Ok. Greit.
Jeg er så lei for det, Apollo.
Dette kan ikke være livet mitt.
Alle vitnet på mine vegne. Sprøtt, ikke sant?
Hva om bibliotekarene hadde visst hvor hun var?
Da hadde jeg drept henne. Og meg selv.
-Og alle andre som kom i veien… -Det var det. Tusen takk. God time.
God time. Takk. Godt å se deg igjen, Tom.
Hva nå?
Apollo.
Håper du er sulten.
-Takk. Jeg tok med vin også. -Ok.
Vi er glade for at du er her.
Fuglemannen på Alcatraz, har du møtt moren din ennå?
Fortsatt overrasket over at dere bor i en kjeller.
Patrice er jo redd for…
…å binde seg.
Og så møtte han meg.
-Takk. -Det er bare kylling.
For at dere gikk i begravelsen. Det betyr så mye når…
Har du møtt moren din ennå?
-Nei, ikke ennå. -Apollo…
Men hør her. Jeg har noe til deg.
Se på denne.
Drep ikke en sangfugl?
Fy søren.
Hvor… Fant du et dødsbo på Rikers Island?
Takstmannen sendte meg en melding. Den er ekte vare.
Den har ekthetsbevis og alt mulig. Og se på tittelsiden.
Denne kan snu livet vårt på hodet. Hvor sa du at du fant den?
Har ikke noe å si. Jeg fant den, og jeg vil at du skal ha den.
Jeg kan ikke…
Jeg skulle kjøpe et hus til meg, Emma, Brian, men det skjer ikke.
Så du kan ta den. Og behold pengene. Jeg trenger ikke egentlig noe som helst.
-Jeg bare… -Hei.
Vi tar den.
Vet du hvorfor vi er venner?
Fordi jeg er en bedre bokselger enn deg.
Og jeg lærte deg alt du vet.
Selv du tror ikke på det.
Vi møttes for første gang da Rich Chalfin inviterte bokkjøpere på drinker.
Jeg hadde nettopp kommet hjem fra Irak. Hva sa du?
-"Boksalg." -Ja.
"Philadelphia. Skynd deg dit."
Ikke noe av den "takk for innsatsen"-dritten, ikke sant?
Du spurte ikke om hvor mange jeg hadde drept. Du ga faen.
Det var da jeg visste at du var en fyr jeg kunne være normal med.
Ikke en krigsveteran.
Bare Patrice.
Så jeg bryter protokollen og snakker rett fra levra med deg.
Ok.
Hvis du begår selvmord i kveld, legger jeg den verdifulle boka i doen.
Jeg pisser på den og noe enda verre.
Jeg ødelegger den boka.
-Hva er det du snakker om? -Jeg har sett det blikket før.
-Hvilket blikk? -Det som stirrer på meg nå.
-Jeg har sett det blikket, og jeg vet det. -Greit, god kveld.
Jeg vet det!
Du er en bokmann, ikke sant? I kveld legger jeg ut boka på nettet.
Og hvis du ikke er her, får du aldri vite hvor mye noen ville betale for den.
Du får aldri vite det.
Ditt jævla rasshøl.
Jeg ringer deg så fort jeg hører noe. Vær i live så du kan ta telefonen.
Jeg er glad i deg. God kveld.
Jeg er så stolt av deg.
Ok.
Emma?
-Hallo? -Mamma.
Jeg lager te.
-Midt på natta? -Klokka er ti på halv ett.
-Hvordan var middagen med Dana og Patrice? -Dana ringte deg.
Jeg ble overrasket over at du møtte dem før meg. Moren din.
-Prøver du å gi meg skyldfølelse? -Føler du deg skyldig?
Er du sulten?
Nei, jeg spiste med Patrice og Dana.
Du spiste ikke.
-Sa de hvor mange ganger jeg gikk på do? -To.
Takk, mamma. For at du kom hit. Det er godt å se deg.
For at du ryddet og alt.
Du ønsker nok å få deg litt søvn. Det gjør jeg og.
I morgen tidlig vil jeg at du skal dra til Port Washington. Se Brians grav.
Jeg er ikke klar.
-Jeg vil fortelle deg en historie. -Jeg vil ikke høre en av historiene dine.
De er alltid så triste.
Arthur ble skutt. Det ugandiske diktaturet. Du flyktet hit.
Og innvandrere gjør USA stort. De gjør det til det det er. Alt er trist.
Jeg ville fortelle en annen historie.
Hvem er du?
Ikke en ektemann.
Ikke en far.
Hvem faen er du?
Vi kan sende bildene til kriminalteknikerne.
Ok. Forstått.
Få alle ut av rommet.
-Ut, alle sammen. -Tok du bilde av det?
-Det er en gutt. -En gutt?
-Skal vi kalle ham Brian? -Ja.
Unnskyld.
Jeg våknet med en fæl følelse av at du forsvant.
Jeg bare tenkte på… Jeg tenkte på da han ble født.
-Da han først kom ut. -En sakte tid.
Når du eksisterer i to verdener på en gang. Virkelighet og evighet.
-Her og der. -Hvordan mistet jeg henne?
Hva skjedde?
Jeg sa til meg selv at jeg skulle lese denne boken for ham hver kveld.
Men jeg gjorde ikke det.
Jeg hadde ikke tid.
Du blir med meg.
Hva sa du?
-Det var mine siste ord til Brian. -Hvorfor sa du det til ham?
Etter at han ble født, begynte jeg å ha drømmene igjen.
-Hvorfor sa du ikke det? -Det er bare et mareritt.
-Jeg har noe jeg må fortelle deg. -Hva?
Mamma.
Lubbick, Weiss og Blackwood. De hadde en god tannlegeforsikring.
Hva kunne jeg gjøre? Jeg spurte alle jeg kjente.
Til slutt etterlot jeg deg hjemme.
Jeg dro på jobb.
Du var fire.
Så du etterlot meg hjemme en lørdag.
Mange lørdager.
Du var så flink. Det funket bra.
Men så forandret ting seg.
Jeg kommer!
-Det går bra. -Pappa kom til meg.
-Det er bare en drøm. -Hvorfor tok han meg ikke med seg?
Du kan sove videre, vennen.
Jeg spurte deg om hvilken dag faren din hadde kommet.
"Tegnefilmdagen", svarte du.
Vent. Forteller du meg at pappa faktisk var i leiligheten?
Ja.
Og det var ikke… De var ikke drøm… De var minner. De var ikke drømmer.
Ja.
Så hva skjedde?
Jeg kom tilbake i tide. Fant ham der. Sendte ham vekk.
-Hvorfor? -Jeg hadde søkt om skilsmisse.
Apollo.
-Jeg… -Hvorfor ville du skille deg?
Han var en god mann.
En skikkelig romantiker. Morsom.
Men ekteskap handler om det daglige, og en person som faren din
-er ikke så god på sakte og rolig. -Hva betyr det?
Er det mat i kjøleskapet? Er senga redd opp? Er regningene betalt?
Du måtte på dagsenter da du var to måneder så jeg kunne begynne å jobbe igjen.
Vet du hvordan det føles å overlate et to måneder gammelt barn til fremmede?
Sikkert bedre enn å la en fireåring være alene.
Jeg måtte gå fra ham for å greie meg.
Så han forlot oss ikke?
Jøss.
Så jeg ble far og gjorde alt en far gjør, eller hva jeg tror en far gjør.
-Tar ting på sparket. -Apollo.
Og gjør dårlige valg, forresten.
-Apollo. -Og se hvordan det gikk, mamma!
Bare på grunn av et jævla valg du gjorde for over 30 år siden.
Jeg gjorde mitt beste. Det var alt jeg kunne gjøre.
Mamma, hvorfor kunne du ikke la ham være en del av livet mitt?
Jeg skjønner det ikke. Han kunne vært barnevakt de lørdagene.
Dere trengte ikke å snakke sammen. Jeg hadde mange venner med slike familier,
-og jeg var misunnelig på dem. -Jeg kunne ikke det.
Jeg følte meg som et monster. Som om det var noe galt med meg.
-Hvordan kunne du tro det? -Fordi pappa forlot meg uten et ord.
Klart jeg trodde at jeg var en skuffelse, eller at noe var galt.
Og alt er basert på et valg du gjorde som var bra for deg!
Her er adressen til Nassau Knolls. Du burde besøke Brians grav.
-Takk, pater. -Ta vare på deg selv.
-Pater Hagen? -Du kan kalle meg Jim.
-Var det vanskelig å finne oss? -Nei, jeg bor rett rundt hjørnet.
-Hør her… -Kan vi bare…
Det er nå jeg må tilstå at jeg vet hvem du er.
Kona di Emma kom hit for å planlegge en dåp for sønnen din.
Det virket som om hun slet, men jeg kunne aldri ha gjettet…
-Jeg hadde prøvd å hjelpe hvis… -Hør her. Det er ikke din skyld. Ok?
Jeg bare har en greie du må undertegne til prøveløslatelsen min.
Ja, det kan jeg gjerne gjøre, men hva med å gjøre det etter møtet?
Velkommen til alle nykommerne.
Jeg er glad dere fant oss. Ja.
Jeg fant dere på forumet.
Det er flott.
Har du blitt medlem eller fan?
Jeg er fan.
Det er flott, Julian. Jeg er også fan.
Jeg heter Alice, forresten. Jeg glemte å presentere meg.
-Og… -Hei, Alice.
Og vi skal sette i… Sir? Ingen telefoner under møtet.
Unnskyld, jeg tenkte jeg skulle bli fan med en gang.
Sånn. Unnskyld.
Ok. Vi kan jo ta runden og presentere oss.
Du trenger ikke å snakke om du ikke vil, men vi vil gjerne bli kjent med deg.
Er du her, er du også en overlevende.
Faren min pleide å lese eventyr for meg om kvelden.
Takk, Apollo. Men la oss først…
-"Et barn er en drøm på et fat." -Ok.
"Men drømmer er feenes yndlingsmat.
I vinduet ser de på at barnet sover…"
JEG HAR EN KJØPER.
Hvorfor leste han den for deg? Den låter skummel.
Jeg så datteren min på PC-en.
Jeg skrudde…
Jeg skrudde på laptopen, og der var hun.
Jenta mi. Et bilde av henne ute i parken med besteforeldrene.
Men hvem tok bildet?
Jeg åpnet Gmail-kontoen. Der var det en reklame hvor det sto:
"Jim, vi syns du fortjener en ferie i Costa Rica."
Og jeg lurte på hvordan de visste at jeg liker å bli kalt Jim.
Fordi fornavnet mitt er Francis.
Bildet ble tatt fra et leilighetsvindu.
Hvem ville tatt bilde av barnet mitt derfra?
Det var andre bilder.
Andre steder. Andre dager. Det var meldinger og e-poster,
men hver gang jeg prøvde å vise dem til Gary, var de borte. Slettet.
Hvem kunne gjøre det? Jeg trykket på "skriv ut" idet jeg fikk dette.
Det eneste beviset jeg har.
Men da jeg så på det lenge nok, oppdaget jeg noe annet.
Den jenta på bildet. Det er ikke datteren min.
Det er ikke Monique.
Jeg fortalte Gary alt dette. Vet dere hva han sa?
Han ba meg om å ta medisiner.
Jeg visste jeg måtte finne hjelp selv. Jeg fant den hos mødrene.
De vise. Cal sa hvordan jeg skulle få tilbake datteren min.
Cal sa hva jeg må gjøre. Jeg bare vet ikke om jeg greier det.
Den kvinnen vil drepe barnet sitt! Hvis dere ikke stopper henne nå,
-kan dere ikke si dere ikke visste om det. -Det er ikke et barn!
-Ok, ro dere ned.
-Apollo, vent. -Det er ikke et barn!
Nei!
Hei, vent!
Pokker.
Hei! Ikke tving meg til å jage deg!
Det er ikke et barn.
Det er ikke et barn. Det er ikke et barn!
Fy søren. Du er rask.
Jeg er i dårlig form.
Hei, jeg heter William. William Wheeler.
Patrice sendte meg. Patrice Green?
-Jeg vil kjøpe boka. -Så kjøp den jævla boka!
Bare kjøp boka. Hvorfor trenger du meg?
Jøye meg. Jeg mener, jøss. Jeg er lei for det.
Patrice ba meg om å komme hit. Du burde nok skjelle ut ham.
Men…
…jeg vil gjerne ha boka.
De ringte politiet.
Det var et stort opptrinn der inne. Er alt i orden? Du virker rystet.
-Kan jeg spandere middag? -Nei.
Men du kan spandere kaffe.
Jeg snakket en stund med Patrice i morges.
-Han tjenestegjorde i Irak, vet du. -Ja.
-Jeg takket ham for innsatsen. -Han elsker det.
God smultring.
Jeg skal være helt ærlig med deg.
Drep ikke en sangfugl er én av to bøker jeg har lest for moro skyld.
Fortell meg hvor du fant boka. Fortell meg hvordan det skjedde.
Jeg fant den i den sjuende mugne esken i bunnen av en kjeller i Riverdale.
Tenk om du hadde gitt opp etter seks esker med dritt.
Hvorfor skulle jeg gjort det? Jeg har et barn, og…
Jeg har to døtre. Tro meg, jeg skjønner det.
Kan jeg vise deg et bilde?
Den jenta på bildet.
-Søren. -Det er ikke datteren min.
-Hva er det? -Ingenting.
Det er ikke Monique.
Jeg fortalte Gary alt dette. Vet dere hva han sa?
-Vet ikke hvorfor jeg filmet. -Han ba meg om å ta medisiner.
-Unnskyld, la meg slette den. -Nei, vent.
Jeg visste jeg måtte finne hjelp selv. Jeg fant den hos mødrene.
"Mødrene."
De vise. Cal sa hvordan jeg skulle få tilbake datteren min.
Cal sa hva jeg må gjøre. Jeg bare vet ikke om jeg greier det.
Det er bare en tåpelig uvane. Jeg er lei for det.
Jeg er virkelig det.
Men hvem er Cal?
Jeg vet ikke.
Så sa hun noe om De vise. Vet du hva det navnet er?
Hva det betyr?
Jeg har hørt om det før.
Hva?
Det er fra en bok.
Det står:
"I landsbyene fantes det som regel en eller to 'Vise'."
Hvem er de? Hva står det at de er?
"De vise."
DE VISE I MODERNE MYTOLOGI
"Hekser."
De ba meg om ikke å dra, men jeg hørte ikke på dem.
Selvfølgelig ikke.
Når den faller av håndleddet, vil de tre ønskene gå i oppfyllelse.
Ikke klipp den.
Den virker solid.
Men jeg er guden Apollo.
Man må være forsiktig med hva man ønsker seg.
Emma, med meg vil alle dine tre ønsker gå i oppfyllelse.
Hekser.
Tekst: Espen Stokka