Emma! Emma!
Tikai nedari pāri mazulim.
Tikai neaiztiec manu dēlu.
"Tikai neaiztiec manu dēlu."
Viņš bija pārsteigts par saviem vārdiem,
pārsteigts, jo cilvēks nekad nevar zināt, kā viņš reaģēs ļaunākajos brīžos.
Mēs visi ceram būt drosmīgi,
bet cik bieži mums ir iespēja to uzzināt?
Tajā brīdī viņš gribēja lūgt vienu -
sava dēla dzīvību.
Labi. Es miršu. Es miršu.
Tikai, lūdzu, noliec Braianu koridorā.
Lūdzu.
Es esmu dievs Apolons!
Es dodu saules spēku!
Emma, zinu, ka tev bijis grūti.
Tu esi tik sabrukusi.
Un es nepalīdzēju. Es zinu. Darīju visu ļaunāku.
Bet tu tajā neesi viena, Emma.
Tu atceries, ko tev teica Kima, jā?
Ar mātēm tā bieži notiek.
Emma, tu neesi vienīgā.
Emma! Emma, es dzirdu, ka viņš kliedz. Viņš izklausās veselīgs.
Nav izdarīts nekas tāds, ko nevarētu labot. Lūdzu.
Labi.
Tu… Tu esi Emma. Tu esi Braiana māte.
Kimas māsa. Mišelas labākā draudzene.
Būnsmilas meitene. Mana sieva.
Emma nemūžam nedarītu pāri savam bērnam.
Emma!
Nedari pāri Braianam.
Nedari pāri mazulim.
Tas nav mazulis.
ES TEV TICU, JA TAS IR KĀDS MIERINĀJUMS. HAHAHA!
PAMATĀ VIKTORA LAVALA ROMĀNS
Atgūšana.
Tā ir kaut ka pazaudēta vai atņemta dabūšana atpakaļ.
Atgūšanās pēc vaigakaula orbitālā lūzuma.
Rekonstruēts.
Dziedēts.
Ķermeņi atgūstas. Bet kā ar cilvēku? Dvēseli?
Cik ilgu laiku vajag, lai dabūtu atpakaļ zaudēto vai atņemto?
Dēlu. Sievu. Laulību.
Trīs dzīves.
Kāda operācija, kāda ziede varētu palīdzēt atgūt tās?
Ei.
Skaties. Nu.
Tu nedrīksti šurp nākt.
Ko?
Paga. Tu uz mani dusmojies?
Nē, ei, neviens nav dusmīgs.
-Es esmu. -Ko…
Dusmīgs, ka tuvojies mūsu bērniem.
Labi. Paga. Es…
Es nemūžam nedarītu pāri jūsu bērniem.
-Tu atnāci ar ieroci. -Jā. Bet klau, es…
Es tā darīju tāpēc, ka…
Ei, vecīt, klau…
nespēju izteikt, cik mums žēl par Braianu.
Bet mēs nejūtamies ērti, kad tu esi te.
Mēs cenšamies būt labi tēvi.
Es arī centos.
-Ei, klau… -Es arī centos.
Es arī centos.
Te nedrīkst gulēt. Dzirdi mani?
Celies!
Kā tu iekļuvi ēkā?
Tas esi tu.
Feibian.
Tev nudien labi saoperējuši aci.
Kad es tevi atradu, tā visa bija…
bēdīga.
Es te redzēju tavu mammu, kamēr tu biji ieslodzīts.
Viņa iztīrīja tavu dzīvokli pēc kruķu vandīšanās.
Tevi ātri izlaida.
-Trīs mēneši. -Jā.
Nu, mana māte agrāk strādāja pie kāda jurista.
Viņš pazina prokuroru un tiesnesi.
Labas mātes ir dāvana.
Piedod. Es nedomāju… Piedod.
Kas lika tev tur aiziet? Todien uz dzīvokli.
47. dzīvokļa īrnieki teica, ka…
esot smaka.
Nekad nebija tā smirdējis.
Smaka.
Durvis nebija aizslēgtas.
Iekšā bija ļoti karsts.
Tevi es atradu pirmo.
Domāju, ka esi miris. Patiešām.
Tad es…
Tad iegāju dziļāk.
-Atradu mazuli. Ieraudzīju mazuli. -Ko tu re… Ko…
Vai viņa…
Es turpat noskaitīju par viņu lūgšanu.
Un kopš tā laika ik nedēļu baznīcā.
Paldies.
Paldies tev par to.
Par tevi es arī aizlūdzu.
Man jāiet.
Labdien, dāmas.
Viņš tā uz tevi skatās.
Viņš ir neatlaidīgs.
Tas nozīmē "nerimtīgs".
Paldies, Ortisas kundze.
Nav par ko, Lilianas kundze. Viņš ir tik labs zēns.
Paldies.
Mans mīļais puika.
Grupa The Police?
Katrs viņas solītis ir kā burvestība.
Ienāciet.
Kā klājas puikam?
Tu saki nē.
-Es tiešām novērtēju vis… -Paturi tās.
Man žēl.
Turpmāk tev būs jāstrādā sestdienās.
Es nevaru.
Tas nav iespējams. Jūs zināt, ka man ir Apollo.
Sestdien, precīzi deviņos no rīta.
Lūdzu. Es pazemīgu jūs lūdzu, Ortisas kundze.
Man ļoti žēl. Es vienmēr sestdienās apciemoju māti.
Jūs liekat man atstāt zēnu vienu.
-Protams, tu esi upuris. -Man neviena nav.
Sodiet mani citā veidā. Man vajag šo darbu. Es…
Pusdienslaikā vari iet prom.
Tad pusi dienas.
Jā.
Pusi dienas.
Labi, Apollo…
Mamma uz īsu brīdi izies,
bet es atgriezīšos, labi?
Es tev visu laiku ļaušu skatīties TV.
Tas derēs?
Ei.
Labi.
Tas šķiet tik negodīgi. To daļu es nesaprotu…
Mēs jau sākām. Nāciet.
Laipni lūdzu Izdzīvotājos.
Man vajag, lai parakstāt šo apmeklējuma lapu.
-Man esot… -Apsēdīsieties?
Tur.
Atvainojos, Vivian, jūs stāstījāt.
Tā ir slidena nogāze.
Jebkas var mani saraudināt.
Vakar pārstāja strādāt veļas mašīna, un…
un tas mani sagrāva.
Jo es sapratu…
ka salauztās ierīces laboja viņš.
-Paldies, Vivian. Paldies. -Paldies.
-Sveiki, esmu Džūljans. -Paldies.
-Sveiki, Džūljan. -Sveiki, Džūljan.
Nu, jūs visi zināt manu stāstu, bet pastāstīšu jaunpienācējam.
Īsziņas sūtīšana, mašīna ieripo krustojumā,
to sadragā auto, ar kuru pārceļas.
Ne jau pārceļas pāri krustojumam, lai gan tas kustējās,
bet auto, ar kuru pārved mantas, kad pārceļas.
Līgava nomira trieciena laikā. Bum.
Dirsā un sasodīts.
Aizvien pirkstā laulības gredzens.
Piedodiet.
Tas nekas.
Tas ir labi. Lūdzu.
Tas nav mazulis.
Mana…
Viņa bija bibliotekāre.
Redzēju to ziņās.
Nu, prieks, ka kaut ko pateicāt, pirms es apsēdos.
Jā, laikam man pašam bija ar ko ņemties, ne?
Nuja.
Kāpēc viņa tā izdarīja?
Ko, jūs arī to redzējāt?
Vai to redzēja visi?
Kāpēc jūs to izdarījāt?
Es nezinu. Laikam biju zaudējis prātu.
Tēvs, Apollo Kagva, tika aizrauts uz intensīvo terapiju…
ZĪDAINIS ATRASTS MIRIS, MAMMA PAZUDUSI
…kad tika atrasts ar smagiem savainojumiem.
Policija meklē Emmu Valentainu, kas aizvien pazudusi.
Notikuma vietā atrastas viņas asinis.
Esam kopā ar ēkas pārvaldnieku Feibianu Vaskesu, kurš upurus atrada.
POLICIJA
-Kur viņa ir? -Ak dievs.
-Kur viņa ir? -Te nav.
Pasaki, kur viņa ir. Zinu, ka te.
-Apollo, nē, nē… -Kur viņa ir?
Nenodari nevienam pāri!
-Pasaki, kur viņa ir. -Nenodari pāri!
-Apollo, tu to negribi. -Kur pārējās?
-Negribi nodarīt pāri. -Aizved mani pie viņām!
-Atver durvis! Atver! -Labi. Jā.
-Ej. Ej! -Mierīgi.
-Kur ir Emma? Kur viņa ir? -Es nezinu.
-Pasaki man, kur viņa ir. -Es nezinu.
Kur ir Jurina?
Apollo?
-Nē! Nešauj! -Nekliedz. Beidz.
Stāvi! Es šaušu.
Velns!
Ak dievs.
Apollo, mums ļoti žēl.
Visiem tik ļoti žēl. Visiem tik ļoti žēl!
-Kur viņa ir? -Mēs nezinām!
-Nezinām. -Lūdzu, laid mūs.
Nekādas loģikas.
Cilvēki tā nepazūd.
Pazūd gan.
Viņa pazuda.
Apollo, mēs neko nezinām.
Viņa bija nogurusi. Dīvaini uzvedās.
-Nē, nestāsti man to. -Teica, ka mazulis…
-Nogurusi? Es arī esmu noguris. -Nē, nesavainojies, Apollo!
-Es arī esmu noguris! -Būs labi.
Gribu pie mammas.
Jums ir bail?
Jā! Jā.
Ak nē. Palīdziet man.
Labi. Būs labi.
Man ļoti žēl, Apollo. Man ļoti žēl.
Tā nevar būt mana dzīve.
Viņas visas liecināja par labu man.
Vājprāts, ne?
Ja nu bibliotekāres būtu zinājušas, kur viņa ir?
Es būtu viņu nogalinājis.
Un sevi arī.
-Un visus, kas stātos ceļā. -Labi, viss.
Liels paldies visiem. Laba sesija.
Laba sesija, paldies. Prieks jūs atkal redzēt, Tom.
Ko tagad?
Apollo.
Cerams, esi izsalcis.
-Paldies. Es arī atnesu vīnu. -Labi.
Priecājamies, ka atnāci.
Alkatraza putncilvēk, satiki jau savu mammu?
Nu, es joprojām brīnos, ka dzīvojat pagrabā.
Zini, Patrisam bail no…
saistībām.
Un tad viņš satika mani.
Paldies jums.
Vienkārši vista.
Ka bijāt uz bērēm.
Nu, tas daudz nozīmē, kad…
Vai tu jau satiki mammu?
-Nē, vēl ne. -Apollo…
Ei, bet klau. Paklausies. Es tev kaut ko atnesu.
Apskaties šo.
Kas nogalina lakstīgalu?
Velns.
Kur tu… Vai atradi ūtrupi Raikersailendā?
Novērtētājs atsūtīja man īsziņu. Īsta manta.
Tai ir sertifikāti un pārējais. Un apskaties titullapu.
Šis sūds var palīdzēt mainīt dzīvi.
Tad kur tu to atradi?
Nav svarīgi.
Es to atradu un gribu, lai tā ir tev.
Es nevaru…
Es gribēju nopirkt māju sev, Emmai un Braianam, bet tas nenotiks.
Tāpēc vari to ņemt un paturēt naudu.
Man nevajag naudu. Man īsti nevajag neko.
-Es tikai… -Ei.
Mēs to paņemsim.
Zini, kāpēc esam draugi?
Es labāk pārdodu grāmatas nekā tu.
Un es tev iemācīju visu, ko zini.
Ei, pat tu tam netici.
Mēs pirmo reizi satikāmies Riča Šalfina grāmatu uzpircēju pasākumā.
Teicu tev, ka nupat pārrados no Irākas. Ko atbildēji?
-Grāmatu izpārdošana. -Jā.
Filadelfija. Pasteidzies, aizbrauc.
Nekāda "paldies par kalpošanu" sviesta, zin?
Tu nejautāji, cik cilvēku es nogalināju.
Tev bija nospļauties.
Tad es sapratu, ka tu esi čalis, ar ko varu būt es pats, zin?
Nevis veterāns.
Vienkārši Patriss.
Nu tad…
es pārkāpšu normas un runāšu ar tevi
tik atklāti kā vienmēr.
Labi.
Ja padarīsi sev šovakar galu, es nolaidīšu to sūda dārgo grāmatu podā.
Es tai uzčurāšu un vēl ļaunāk.
Es iznīcināšu to grāmatu.
Par ko tu runā?
Esmu redzējis to skatienu.
-Kādu skatienu? -To, ar kādu uz mani skaties.
Esmu redzējis to skatienu un zinu.
Labi, arlabvakaru.
Es zinu!
Tu esi grāmatnieks, vai ne?
Nu, es šovakar pārdošu to grāmatu tiešsaistē.
Un, ja tevis nebūs,
tu nemūžam neuzzināsi, cik kāds par to samaksās.
Nemūžam neuzzināsi.
Maitasgabals tāds.
Vecīt. Es tev piezvanīšu, kolīdz uzzināšu.
Esi dzīvs, lai vari atbildēt!
Es tevi mīlu, vecīt. Arlabvakaru.
Es tā ar tevi lepojos.
Labi.
Emma?
-Ei. -Mammu.
Es gatavoju tēju.
Nakts vidū?
Ir 00.20.
Kā gāja vakariņās ar Deinu un Patrisu?
Deina tev piezvanīja.
Biju pārsteigta, ka viņus apciemoji pirms manis, savas mātes.
Tu mani tagad vaino?
Vai tu jūties vainīgs?
Esi izsalcis?
Nē, es paēdu ar Patrisu un Deinu.
Tu neēdi.
Viņi tev pateica, cik reižu aizgāju uz tualeti?
Divas.
Paldies, mammu, ka atbrauci šurp. Prieks tevi redzēt.
Par iztīrīšanu un vienkārši par visu.
Tu droši vien gribi iet gulēt.
Es arī.
Skat, cik daudzas naktis Esam apskāvušies cieši
Pazīstam tik mīlestību, mieru
Gribu, lai tu rīt no rīta aizbrauc uz Portvašingtonu.
Apskatīt Braiana kapu.
Es neesmu gatavs.
Es gribu tev pastāstīt stāstu.
Negribu klausīties tavus stāstus.
Tie vienmēr ir tik skumji.
Ārturu nošāva. Un Ugandas diktatūra.
Un tu atbēgi šurp.
Un imigranti dara ASV lieliskas. Par to, kas tās ir.
Tas vienkārši viss ir skumji.
Gribēju izstāstīt citādu stāstu.
Vecīt, kas tu esi?
Vīrs ne.
Tētis ne.
Sasodīts, kas tu esi?
Nofotografējām, lai varam aizsūtīt kriminālmeklētājiem.
Labi. Skaidrs.
Lūdzu, atbrīvojiet šo telpu.
-Izejiet visi. -Šo nofotografēji?
-Tas ir puika. -Puika?
-Vai saucam viņu par Braianu? -Jā.
Piedod.
Pamodos ar baisu sajūtu, ka tu esi pazudis.
Es tikai domāju par…
domāju par viņa piedzimšanas brīdi.
Viņš bija… Zini, tad, kad tikko… Viņš bija iznācis laukā.
Lēns laiks.
Kad reizē esi divās pasaulēs.
Realitātē un mūžībā.
Te un tur.
Kā es Emmu zaudēju?
Kas notika?
PIE ŪDEŅIEM UN SAVVAĻĀ
Es sev teicu, ka lasīšu viņam to grāmatu katru vakaru.
Bet es nelasīju.
Man nebija laika.
Tu nāksi man līdzi.
Ko tu nupat teici?
Tie bija mani pēdējie vārdi Braianam.
Kāpēc tu tā viņam teici?
Tūlīt pēc viņa piedzimšanas man atkal sāka rādīties tie sapņi.
Kāpēc tu man nepastāstīji?
Tas ir tikai slikts sapnis, saproti?
Man tev kaut kas jāizstāsta.
Ko?
Mammu.
Labiks, Vaiss un Blekvuds.
Viņiem bija labs līgums ar zobārstniecību.
Ko es varēju darīt? Jautāju visiem paziņām.
Beigās es atstāju tevi mājās.
Es gāju uz darbu.
Tev bija četri gadi.
Tad tu kādā sestdienā atstāji mani mājās.
Daudzas sestdienas.
Tu tik labi uzvedies. Viss izdevās.
Bet tad tas mainījās.
Nāku pie tevis!
-Viss ir labi. -Pie manis atnāca tētis.
-Tas bija tikai sapnis. -Kāpēc viņš nepaņēma mani sev līdzi?
Mīļumiņ, vari gulēt tālāk.
Skat, cik daudzas naktis Esam apskāvušies cieši
Pazīstam tik mīlestību, mieru
Es tev jautāju, kuru dienu tētis bija atnācis.
Tu teici: "Multeņu dienā."
Tad pag.
Tad tu man saki, ka mans tētis tiešām bija dzīvoklī?
Jā.
Un tas nebija… Tie nebija sapņi…
Tās bija atmiņas. Tie nebija sapņi.
Jā.
Tad kas notika?
Es laikus pārrados. Atradu viņu tur. Aizsūtīju prom.
Kāpēc?
Biju iesniegusi šķiršanās papīrus.
Apollo.
-Es… -Kāpēc tu gribēji šķirties?
Viņš bija labs cilvēks.
Īsts romantiķis. Jautrs.
Bet laulība prasa ikdienas darbu, un tādam cilvēkam kā tavam tētim
-nepadodas lēnais un pastāvīgais. -Ko tas nozīmē?
Vai ledusskapī ir ēdiens? Vai gulta uzklāta? Rēķini nomaksāti?
Man divu mēnešu vecumā bija jāieliek tevi silītē,
lai es varētu atgriezties darbā.
Zini, kāda ir sajūta nodot divus mēnešus vecu mazuli svešiniekiem?
Droši vien labāk nekā četrgadnieku atstāt vienu.
Man bija viņš jāatstāj, lai izdzīvotu.
Tad viņš mūs nepameta?
Tad es kļūstu par tēvu,
daru to visu, ko dara tēvi vai ko, manuprāt, dara tēvi.
-Pa ceļam izgudroju. -Apollo.
Starp citu, slikti izgudroju.
-Apollo. -Un paskaties, kas no tā sanāca, mamm!
Tas viss tava sasodītā lēmuma dēļ pirms 30 gadiem, nolādēts.
Centos no visa spēka. Tas bija viss, ko varēju.
Mammu, kāpēc tu nevarēji ļaut viņam būt manā dzīvē?
Es nesaprotu.
Viņš varēja mani pieskatīt tajās sestdienās.
Jums pat nebija jāsarunājas.
Man bija daudz draugu ar tādam ģimenēm.
-Ik dienu viņus apskaudu! -Es tā nespēju.
Es jutos kā briesmonis.
It kā man kaut kas kaitētu.
Kā tu varēji tā domāt?
Mans tētis mani pameta, nepateicis ne vārda.
Ko vēl citu es varēju domāt kā vien to, ka esmu vilšanās
vai arī kaut kas nav kārtībā.
Un tā visa pamatā bija tava izvēle, kura bija laba tev!
Te ir Nasaunolsas kapu adrese.
Tev jāaizbrauc uz Braiana kapu.
-Paldies, tēvs. -Sargiet sevi.
Tēvs Heigens?
Varat mani saukt par Džimu.
Vai jums bija grūti mūs atrast?
Nē, viegli. Es dzīvoju blakus.
-Klau, es… -Vai mēs varētu…
Tā, tagad es atzīšos.
Es zinu, kas jūs esat.
Jūsu sieva Emma atnāca šurp plānot kristības jūsu dēlam.
Izskatījās, ka viņai ir grūti, bet es nebūtu varējis iedomāties…
-Es būtu mēģinājis palīdzēt, ja… -Klau, klau.
Tā nav jūsu vaina. Labi?
Man tikai ir šī probācijas lapa, vajag, lai jūs parakstāt.
Jā, es ar prieku, bet varbūt izdarīsim to pēc tikšanās.
Sveicu visus jaunatnācējus.
Priecājos, ka varējāt mūs atrast. Jā.
-Es par jums izlasīju uz ziņojumu dēļa. -Lieliski.
Vai esat kļuvusi par locekli vai fani?
Es esmu fans.
Lieliski, Džūljan. Es arī esmu fane.
Starp citu, mani sauc Alise.
Aizmirsu ar sevi iepazīstināt.
-Un… -Sveiki, Alise.
Un mēs… Kungs? Tikšanās laikā nevar lietot telefonus.
Atvainojiet, es iedomājos, ka tagad varētu kļūt par fanu.
Tā. Atvainojiet.
Labi, mēs tagad varētu visi pēc kārtas iepazīstināt katrs ar sevi.
Varat nerunāt, ja negribat,
bet mēs labprāt jūs iepazītu.
Ja esat te, tad jūs arī esat izdzīvotājs.
Mans tēvs man vakaros lasīja stāstus.
Paldies, Apollo. Bet vispirms visi pēc kārtas…
-"Bērns piedzimst - sapnis piepildās." -Labi.
"Bet sapnis ir feju pusdienas gardākās.
Pie loga tās bērniņu miedziņā vēro.
Ir bērna…"
PATRISS: MAN IR PIRCĒJS GRĀMATAI.
Kāpēc viņš jums to lasīja? Izklausās biedējošs.
Es redzēju savu meitu datorā.
Es ieslēdzu…
Es ieslēdzu datoru, un tur viņa bija.
Mana mazulīte. Tikai viņas bilde - parkā ar vecvecākiem.
Bet kurš fotografēja?
Es atvēru savu Gmail kontu, un tur bija reklāma:
"Džim, mēs domājam, ka esat pelnījis atvaļinājumu Kostarikā."
Un es prātoju, kā viņi zina, ka man patīk, ka mani sauc par Džimu.
Jo mans īstais vārds ir Frānsiss.
Fotogrāfija uzņemta no kāda dzīvokļa loga.
Kurš būtu fotografējis manu bērnu no turienes?
Bija citas fotogrāfijas.
Citas vietas. Citas dienas.
Īsziņas, e-pasta vēstules,
bet, kad gribēju parādīt Gerijam, tās bija pazudušas. Izdzēstas.
Kurš varēja to darīt?
Man bija prāts nospiest "drukāt", kolīdz ieraudzīju šo.
Tas ir mans vienīgais pierādījums.
Bet, kad kārtīgi to aplūkoju, es pamanīju vēl ko citu.
Tā meitene tajā fotogrāfijā. Tā nav mana meita.
Tā nav Monika.
Es pastāstīju to visu Gerijam, un zināt, ko viņš man pateica?
Teica, lai es dzeru zāles.
Zināju, man pašai jāmeklē palīdzība.
Es to atradu pie mātēm.
Viedajām.
Kala pastāstīja, kā man atgūt meitu.
Kala pastāstīja, ko darīt.
Es tikai nezinu, vai es to spēju.
Tā sieviete nogalinās savu mazuli!
Viņa nogalinās savu mazuli,
un, ja jūs neko nedarīsiet, lai to apturētu,
-šoreiz nevarēsiet teikt, ka nezinājāt. -Tas nav mazulis!
-Tas nav mazulis! Tas nav mazulis! -Labi, nomierinieties.
-Apollo, pagaidiet. -Tas nav mazulis!
Nē!
Ei, pagaidiet!
Velns.
Ei! Nelieciet man dzīties pakaļ!
Tas nav mazulis.
Tas nav mazulis!
Vecīt. Ātri skrienat.
Es neesmu formā.
Ei, es esmu Viljams. Viljams Vīlers.
Mani atsūtīja Patriss. Patriss Grīns.
Gribu nopirkt grāmatu.
Tad pērciet to sūda grāmatu!
Pērciet to grāmatu. Kāpēc jums vajag mani?
Ak vai, vecīt. Gribēju teikt - oho.
Klau, es atvainojos.
Zin, Patriss teica, lai atnāku šurp.
Jums jālamā viņš.
Bet…
Es tiešām gribētu to grāmatu.
Viņi izsauca policiju.
Tur bija bēdīga scēna.
Jums viss labi? Izskatāties visai satraukts.
Varu uzaicināt vakariņās?
Nē.
Bet varat uzaicināt iedzert kafiju.
Šorīt pailgi runāju pa telefonu ar Patrisu.
Ziniet, viņš kalpojis Irākā.
Jā.
Protams, pateicos par kalpošanu.
Viņam patīk.
Tas ir labs virtulis.
Klau, būšu pret jums atklāts.
Kas nogalina lakstīgalu ir viena no divām grāmatām, ko esmu ar prieku lasījis.
Varat pastāstīt? Pastāstiet, kur jūs atradāt to grāmatu.
Pastāstiet, kā tas viss notika.
Es to atradu septītajā appelējušajā kastē
kāda pagraba kaktā Riverdeilā.
Iztēlojieties, ja pēc sešām mēslu kastēm būtu apstājies.
Nu, kāpēc lai es tā darītu? Proti, man ir bērns un…
Man ir divas meitas. Ticiet man, es saprotu.
Drīkstu parādīt fotogrāfiju?
Tā meitene tajā fotogrāfijā.
-O, velns. -Tā nav mana meita.
-Kas tas ir? Ei! -Nekas.
Tā nav Monika.
Es pastāstīju to visu Gerijam, un zināt, ko viņš man pateica?
Klau, nezinu, kāpēc to nofilmēju.
Teica, lai es dzeru zāles.
-Atvainojiet, izdzēsīšu. -Nē. Paga.
Zināju, man pašai jāmeklē palīdzība. Es to atradu pie mātēm.
"Mātēm".
Viedajām.
Kala pastāstīja, kā man atgūt meitu.
Kala pastāstīja, ko darīt.
Es tikai nezinu, vai es to spēju.
Jā, muļķīgs ieradums. Atvainojos.
Tiešām.
Bet kas ir Kala?
Es nezinu.
Tad viņa kaut ko teica par Viedajām.
Zināt, kas tas par vārdu?
Ko tas nozīmē?
Esmu par tām agrāk dzirdējis.
Ko?
Tas ir no vienas grāmatas.
Tur rakstīts:
"Ciematos vienmēr bija atrodamas viena divas "viedās"."
Kas viņas ir? Kas tur teikts, kas viņas ir?
"Viedās".
VIEDĀS MODERNAJĀ MITOLOĢIJĀ
"Raganas".
Viņi teica, lai neeju, bet es neklausīju.
Protams, ka ne.
Kad šis nokritīs no rokas, tās trīs vēlēšanās piepildīsies.
Nepārgriez to.
Jā. Izskatās izturīga.
Bet es esmu dievs Apolons.
Cilvēkam ir prātīgi jāpārdomā, ko vēlas.
Emma, kopā ar mani piepildīsies visas trīs tavas vēlēšanās.
Raganas.
Tulkojusi Laura Hansone