-Nej, vent. -Nyder du det?
-Lad os prøve igen. Det er fint. -Mener du det?
Så prøver vi.
Nej, det er fint. Kan du tage det uden blitz næste gang?
Hvorfor hedder den "Tænd"?
Det virkede passende til en dating-app.
Jeg kan lide de to brug af ordet.
Man tænder på nogen, man tænder på en joint.
De to ting sammen.
Det giver mening.
Det er godt.
Men nu skal du høre.
Tænd er ikke en dating-hjemmeside som sådan.
I den store, nye verden med så mange valg
og så mange muligheder er det rart at have en guide.
Jeg kan lide ordet "guide." Måske afslutter jeg med det.
Hvor kommer den i?
Søndagstillægget i Times.
Fedt.
Mange tak for din tid.
-Det er rart at møde dig. -Du har noget
-at arbejde med. -Godt.
Men jeg har et spørgsmål.
Har du nogensinde selv været forelsket?
Hvadbehager?
Jeg spurgte, om du nogensinde selv har været forelsket?
Ja.
Det er der aldrig nogen, der har spurgt mig om før ved et interview.
Jeg behøver ikke at skrive den.
Skrive hvad?
Den historie, der står skrevet i hele dit ansigt.
Er det så tydeligt?
Har du et par minutter?
Når Amor er en nysgerrig journalist
Beklager, vi bliver yderligere fem minutter forsinket.
-Jeg... Det er vi meget kede af. -Helt i orden.
Det gør intet.
Jeg skal altså til flere samtaler.
Det må du undskylde. Jeg vil skynde på dem.
Det ville være dejligt, for vi er allerede ti minutter forsinket.
Tak for informationen.
Godt gået.
De burde ikke lade os vente.
Det er naturligvis lidt af en ulempe for dig nu i forhold til
at få jobbet.
Jeg er ligeglad. Det er vigtigt at repræsentere den, man er.
Vi kommer ikke for sent, så burde de heller ikke, vel?
Joshua. Josh.
Emma.
Andy.
Hvor meget vil du give for at gå?
For jeg får helt klart jobbet.
-Gør du? -Ja. Det er accenten.
-De elsker den. -Jaså.
Giver du mig hundrede dollars, så overlader jeg det til dig.
Jeg behøver ikke en uretfærdig fordel.
Okay. Godt så.
-Hvor studerede du? -Harvard.
Helt ærligt. Mener du det?
Nej, det var min spøg. Jeg gik ikke på college.
Det gør det muligvis værre for mig.
For så er du selvlært, du har kant.
Det elsker de her på stedet.
Ja. Uddannet på gaden.
Jeg tager pulsen på gennemsnitsmanden.
-Ja. -Yo.
-Jeg ved ikke, hvorfor jeg gjorde det. -Hvornår...
-Det var dumt. -Troede du,
at det ville lykkes?
-Emma? -Ja.
-Kom du bare med. -Tak.
Det var rart at møde dig.
Ja. Held og lykke.
Hvem fik jobbet?
Det gjorde hun.
-Hun slog dig. -Ikke som sådan.
Vi sad der kun i fem minutter,
Jeg vidste, at jeg gerne ville se hende igen.
Hej! Hvordan gik det?
Hej.
Fik du det?
Det ved jeg ikke.
Men du burde gå derop igen.
De undrede sig over, hvad der blev af dig.
Det gør ikke noget. Det her er vigtigere.
Hvad er vigtigere?
Hvis jeg tog til samtalen, hvordan kunne jeg så se dig igen?
Du ville være gået, når jeg kom ud.
Så du opgav chancen
for at få et fast, godt betalt arbejde, så du kunne se mig igen?
Er du sikker på, at du ikke bare er en tilfældig fyr fra gaden?
For hvis du er, er det en virkelig god måde at få en date.
Vi skal altså på date?
Ja. Hvad skal jeg ellers lave?
Jeg har først en samtale igen om tre dage.
-Jeg skal heller ikke noget. -Okay.
Hvad laver to arbejdsløse kl. 9.30 i New York?
Spørgsmålet er, hvad vi ikke gør.
Så vi gik bare rundt og udvekslede livshistorier.
Hun fortalte mig om hendes planer om at udvikle en fildelingsapp.
Jeg fortalte hende om mine ideer om at oprette en datinghjemmeside.
Hold da op.
Gad vide, hvordan de mødtes.
Hvem?
De to der.
De mødtes her!
Troede du, at de mødtes i byen
og besluttede at flytte sammen her?
De... Alle dyrene mødes her.
Ja, jeg spekulerer bare på, hvordan det hele fungerer,
du ved. Dating i dyreriget.
Du er besat.
Det fascinerer mig, hvad den indledende gnist er.
Det tror jeg ikke, dyr har.
Jeg tror bare, de vælger en at dyrke sex med,
og så længe det er den rigtige art, knalder de bare løs.
-De knalder bare løs? -Jeps, knalder løs.
Men det ved du ikke. Måske er de bare rigtig gode
til at vide, hvornår den rette partner dukker op.
Okay. Hvad med at stille ham de samme spørgsmål, som du vil stille dine kunder?
Okay.
Hejsa. Kom og sæt dig ned.
Tak.
Hvad søger du hos en leopard?
-Bare leopardting. -Er det den stemme, du vælger
-til det? -Ja, det er min stemme.
-Det er den stemme, vi bruger? -Det er min stemme.
Men hvad mener du med "leopardting"?
Har du nogen præferencer?
Det spiller ingen rolle. Bare hun har pletter.
Pletter?
Er det det hele? En gepard ville altså også du?
Nej! Jeg kan ikke lide geparder. Jeg foretrækker leopardpletter.
Og jeg kan se forskel.
Ja, kærlighed er universel.
Vi forstår meget lidt om dyr, bortset fra det.
Er du okay?
Ja.
Ja, jeg har det fint.
Jeg har en teori om, at forhold er som raketter.
Man prøver at komme ud i rummet.
Man behøver bare nok brændstof til at komme ud af jordens atmosfære,
og så holde den i gang,
uanset hvad man møder af modstand i den retning, den blev affyret i.
Det hele handler om den første eksplosion.
Ja, det handler mindre om: "Har vi, hvad der kræves til resten af livet?"
Og mere
om det indledende stød.
Vores første seks måneder var så tæt på perfekte, som man kan forestille sig.
Vi flyttede sammen.
Jeg blev venner med begge hendes forældre. Selv hendes far.
Jeg købte endda en forlovelsesring,
som jeg skjulte, mens jeg ventede på den perfekte aften til at afsløre den.
Så blev vi slået ud af kurs.
Du er tidligt hjemme.
Ja, jeg nåede et tidligere tog.
Jeg skal lige være færdig, så går vi ud og spiser. Jeg giver.
Hvordan gik det derhjemme? Hvordan har din mor det?
Hvad er der galt?
Jeg har klokket i det.
Hvad taler du om?
Kan du huske den fyr, jeg fortalte dig om?
Fra gymnasiet. Min første kæreste.
Ja? Jeg kan huske, du fortalte, han var blevet gift.
Ja. Men det er han ikke mere.
Og jeg traf ham på en bar...
Hans kone forlod ham for et par måneder siden. Så vi hang ud, og jeg...
Jeg lod ham gå lidt tilbage i tiden.
Var I i seng sammen, eller kyssede du ham bare?
Vi var i seng sammen.
Farvel.
I omkring ti sekunder. Så stoppede jeg det,
og jeg tog direkte hjem til dig.
Det ved jeg ikke, måske var det bare et skørt øjeblik før os.
For jeg elsker dig, Joshua. Jeg elsker dig.
Det er ikke kærlighed. Det er skyld. Kærlighed er tillid.
-Nej. -Det er alt, hvad det er.
Det er den eneste valuta, og du brød den!
Nej. Det er ikke manifestet på din hjemmeside.
Kærlighed er mange ting!
Jeg gjorde, hvad mange mennesker gør, når de er tvunget væk
fra det, de elsker.
Jeg kastede mig over mit arbejde.
Ironisk nok var netop det, der fik mig gennem min romantiske smerte... romantik.
TÆND
Læse om det, se det, undersøge det.
Jeg begyndte at se andre mennesker igen.
Jeg kom mig langsomt, men
jeg begyndte at have tillid til folk.
Statistikkerne, jeg læste, modsagde den modvilje,
jeg nærede mod hele det romantiske miljø.
Folk klokker faktisk generelt ikke i det.
Og det gav mig håb.
Og så for omkring en måned siden...
I det øjeblik indså jeg, at jeg faktisk ikke
havde levet fuldt ud i de seneste to år.
Jeg mødte fantastiske mennesker.
Kvikke, sjove, omsorgsfulde.
Men ingen af dem var hende.
På den gade, i et flygtigt øjeblik, blev jeg levende igen.
Kors. Hvad gjorde du så?
Jeg undskyldte, forlod frokosten og ringede til hende.
FROKOST
Hej.
Det viser sig, at hun er forlovet.
Pis!
I to år.
Det er længe.
Jeg kan jo ikke bare
afslutte forholdet og så forstyrre hendes liv flere år senere, vel?
Du skal tale med hende. Og hvad der er endnu vigtigere,
du skal sige det til din kæreste.
Jeg sluttede forholdet. Samme aften.
Hun er dejlig. Hun har alt, hvad jeg søger.
Men...
Efter at jeg så Emma igen, indså jeg...
Det var leoparden, der datede geparden.
-Må jeg godt citere det? -Nej!
Må jeg ikke nok?
Nej, det er ikke en del af interviewet.
Det er ikke det image, der skal frem.
Den elskovssyge chef for et datingbureau.
Tro mig, du finder aldrig ro, før du i det mindste prøver.
Du kan ikke fortsætte sådan her resten af livet.
Tro mig, ikke at vide det vil ødelægge dig
og muligvis også forholdet til andre kvinder.
Og hvis hun virkelig er kommet sig over dig, så kan du komme videre
og møde andre mennesker.
Hvordan kan du være så sikker på det?
Har du et par minutter?
Ja.
Han var på sidste år på college. Han studerede Shakespeare i udlandet.
Jeg var en 22-årig krigsfotograf, som boede i Paris,
og vi mødtes på en bar i det caribiske...
Jeg tror, jeg har hørt præcis den samme historie før.
Hvad?
Det var min spøg! Skete det virkelig?
Ja.
De fleste mennesker siger: "Vi mødtes på college
og så igen til en fest to år senere,
og så fik vi en kop kaffe."
Ja, det var noget af et eventyr.
Det lyder som Den engelske patient.
Ja. Jeg tænkte på ham hver eneste dag.
Men et par uger efter, at jeg besøgte ham i London, brændte han mig af.
Det var meningen, han skulle besøge mig i min lejlighed i Paris i weekenden,
men han dukkede aldrig op.
Det gjorde ondt langt ind i sjælen, at jeg ikke vidste hvorfor.
Var det ikke den mest perfekte indledning til et forhold?
Jeg forstod ikke, hvordan det kunne være så anderledes for ham end for mig.
Og det eneste minde om ham var et gammelt foto af os begge.
Jeg lagde det ind i en bog, og jeg har taget det med mig
fra lejlighed til lejlighed,
fra forhold til forhold,
selv ind i mit ægteskab.
Hvor skal du hen?
Jeg skal signere bøger oppe nordpå. Jeg kommer tilbage i morgen.
Og hvad med drengene?
Jeg har jo sagt, det tager fire timer med toget.
Jeg tager direkte til signeringen,
og så overnatter jeg på et rigtig dejligt hotel, som forlaget
var så venlige at reservere til mig.
Hvorfor tager I ikke med?
Dig og drengene. Vi kunne få en dejlig weekend sammen.
Husker du dem? Weekender?
Jeg har ikke lyst til at rejse den halve dag.
Drengene skal vist også spille kamp.
Vi ses i morgen.
"Jeg så den lille pige lave te på komfuret.
Der var ingen forældre. Vi sad, os tre sammen,
og delte te og khajoor-kiks,
mens vi så ind i hinandens øjne og fniste.
Jeg tog ikke et eneste billede den dag.
Det er de øjeblikke, jeg husker.
Det er de dage, der skyller hen over mig,
de dage, hvor jeg efterlod mit kamera derhjemme."
Mange tak.
Det er mig, der takker.
Det håbede jeg, så det er værdsat.
Mange tak.
Hold da op.
Det er virkelig dig.
Og det... Det er virkelig dig.
Det må jeg nok sige. Hej.
-Hej. -Hej.
Hvordan har du haft det?
Fint. Men det var meningen, vi skulle mødes i Paris.
-Ja? Og det var 15 år siden? -Sytten.
Jeg mistede din bog. Den bog, du skrev din adresse i.
Hvad var det nu? Anna Karenina.
-Anna Karenina. -Ikke?
-Jo. -Ja.
Ja.
Det... Det er virkelig et dejligt tilfælde.
Det er ikke et tilfælde. Jeg så dit billede på nettet,
en reklame for det her...
Og jeg sagde: "Tænk, at hun kommer her i min by."
Så jeg har ventet tre måneder bare på at se dig.
Nej, 17 år og tre måneder.
Ja.
Jeg kan slet ikke fatte, det er dig. Du har slet ikke forandret dig.
Jeg skal... Men...
Nå ja. Du er her for at signere bøger.
Ja, og tak, fordi du kom. Det er så...
-Okay. -Okay.
Jeg skrev mit nummer på det.
Hvis du bliver i byen, og du har lyst til at drikke en kop kaffe,
så ringer du bare.
Tak, men jeg skal skynde mig hjem til min mand og to børn.
-Naturligvis. -Men tak.
Det er skønt at se dig igen.
Wow!
Goddag.
Hej. Jeg skal lige...
Det er virkelig skønt at møde dig.
Jeg elsker dine bøger.
Mange tak, fordi du kommer her til vores by for at...
PARIS, FRANKRIG LONDON, ENGLAND
Det viste sig, at han ikke havde brændt mig af.
Det vidste jeg godt inderst inde.
-Godnat. -Godnat.
Tænk, at du mistede mit eksemplar af Anna Karenina.
Jamen det gjorde jeg.
Og jeg har aldrig været i stand til at læse den siden.
Jeg aner ikke, hvad der sker.
Der er strålende prosa, og så slår hun sig selv ihjel.
Og så er der mere strålende prosa.
Hvorfor.... Kunne du ikke passe bedre på den?
Det var din eneste opgave.
Hvem stjæler en bog?
Jeg sad i et tog på vej til Paris. Jeg havde bogen foran mig.
Det er en tyk bog, så jeg tænkte jeg, at jeg skulle på toilettet først,
-før jeg gav mig til at læse den. -Klart...
Jeg var på wc, jeg kom tilbage. Bogen var væk.
Intet andet, kun bogen.
Måske kom en af vores ægtefæller tilbage fra fremtiden,
ændrede fortiden og stjal bogen.
Ja. Livet kunne have været anderledes.
Men så ville jeg ikke have haft mine børn.
Heller ikke jeg.
-Har du børn? -To.
Og... Du opsøger gamle flammer?
Jeg har kun haft en gammel flamme.
Jeg blev gift et år efter, at jeg forlod Europa.
Det var hurtigt.
Jeg giftede mig hurtigt, for jeg var bange for at miste en til.
Det var nok lidt impulsivt.
Hej. Tak.
Undskyld.
Er du stadig sammen med dine kone?
Vi bor under samme tag. Sådan vil jeg udtrykke det.
Hun er en god kvinde.
Smuk, et dejligt menneske, fantastisk med børnene,
og jeg fortjener hende ikke.
Hvad laver vi her, Michael?
Hvorfor dukkede du op til min bogsignering?
Hvad håbede du, der ville ske?
Jeg håbede, at vi kunne fortsætte, hvor vi slap,
og at jeg ville få en chance til.
Og at vi ville begge var et sted i vores liv, hvor vi kunne blive forelsket igen.
I 17 år og tre måneder har jeg fantaseret om,
at vores attraktion og vores gnist stadig ville være der.
Og jeg ville tage dig med på et hotelværelse, og vi sov der.
Og så ville vi tage til Paris
og finde det kærlighedseventyr, vi mistede som voksne.
Michael.
Vi behøver ikke at bo på et hotel for at vide, at vi stadig elsker hinanden.
Det gør vi tydeligvis.
Bare tanken om dig fik mig igennem mange ting her i livet.
Bare tanken om, at du eksisterede...
Kom her.
Lad os gå.
Nogle gange indser man, at sand kærlighed
i sin absolutte form har mange formål i livet.
Det handler ikke bare om at bringe babyer til verden
eller romantik eller sjælefrænder eller sågar livslangt partnerskab.
Den kærlighed, vi havde i vores fortid, en uafsluttet,
uafprøvet, fortabt kærlighed,
synes så let, så barnlig for dem af os, der vælger at slå sig ned.
Men faktisk er det den reneste, mest koncentrerede ting.
Jeg tror slet ikke, vi sov dengang.
Nu kan jeg knap nok holde øjnene åbne en enkelt aften.
Jeg bor her.
Daggry er for elskende og bagere.
Jeg har noget til dig.
Ja?
Jeg ved tilfældigvis, at du ikke har den her bog.
Den har strålende prosa, og så dør hun.
Og så mere strålende prosa.
Tak.
Hav det godt.
Det skal jeg nok.
Halløj.
Jeg vil arbejde på det.
-Hvordan gik det? -Jeg tror, det er slut.
Fandens.
I KÆRLIGHEDENS ÆRINDE
KAN ALGORITMER FINDE DEN RETTE?
AF JULIE FARBER
Og så ryger chefmasken af, og jeg møder Joshua for første gang.
Det polerede unge IT-geni forsvinder, og det, der er tilbage,
er en følelsesmæssigt kompleks ung mand,
der har kastet alt efter sin hjemmeside.
Så fortæller han mig, hvad der må være den mest romantiske historie
om kærlighed ved første blik, jeg har hørt i meget lang tid.
Den handler om en af hans ekser. Vi kalder hende Emily.
Toilettet.
Denne unge mand, der fører tusindvis af folk sammen,
er helt alene.
Han er så ulykkeligt forelsket, at det er ved at brænde ham op.
Joshua vil ikke vågne om 20 år og fortryde sin tavshed.
Hans historie minder mig om mig selv,
om en kærlighed, der aldrig blev udlevet eller afprøvet.