Modernia rakkautta
Kaunis ilma,
mutta iltapäiväksi on luvattu ukkosta.
Muista sateenvarjo, jos aiot mennä ulos.
Tässä on Schubertin Serenadi 4 Joutsenlaulu-sarjasta.
Hei, äiti.
Hei.
- Oletko nukkunut? - Vähän.
Kello on 11.30.
Tiedän.
Laitan kahvia.
Kisa on ihanampi viimeisellä kierroksella
- Miesparka. - Kuka?
Tuo.
- Huomasin hänet heti alussa. - Uskon.
Ei, vaan huomasin, että hän aloitti liian kovaa.
Nyt on maksun aika.
Hän näyttää uupuneelta.
Ehkä hän kaipaa vähän rohkaisua.
No niin, kamu. Pystyt kyllä.
Alan huolestua.
Olisiko hänelle voinut sattua jotain?
Kyllähän joku olisi huomannut.
Ikävää, jos hän kuoli ennen kuin ehdin pyytää häntä ulos.
Älä vitsaile tuollaisesta, Margot.
En vitsailekaan.
Jatka vain, Ken. Pärjäät kyllä.
Kiitos, että saatoitte.
Anteeksi, että meni niin myöhään.
Golf kyllä sopii sinulle paremmin.
Älä kuuntele häntä. Käy hierojalla.
Olipa nöyryyttävää.
Ei lainkaan. Huvin vuoksi tässä juostiin.
Tämä oli huvin vastakohta.
He pohtivat tosissaan, pitääkö heidän ottaa
- defibrillaattori esiin. - Älä höpsi.
He kyselivät, tulisinko kyytiin loppupätkäksi.
Sanoin, että aion juosta loppuun.
Hyvä juttu.
Miksi olette yhä täällä? Pääsitte kai perille aikoja sitten.
Me vain jäähdyttelemme.
Tykkään jäähdytellä pitkään.
Kannattaakin.
Juoksitko yksin? Vai kaverin kanssa?
Yksin.
Ehkä sinua huvittaisi liittyä kerhoomme.
Se voisi olla mukavaa.
Kiitos.
Haittaako, jos avaan ikkunan? Täällä on kuin saunassa.
Sopii.
Ken säätää termostaatin liian isolle. Hän on viluisempi kuin minä.
Oletko päättänyt, mitä laitat päälle?
Pesulapussissa komerossa pitäisi olla musta housupuku.
Selvä. Entä kengät?
Haen ne itse.
Kiitos.
Jätän sinut valmistautumaan.
Oletko kunnossa?
Ei tulosta ilman tuskaa.
Aivan. Ei kunniaa ilman sisua.
Pärjäät hienosti tänään.
Minulla on tahdistin.
Niinkö? Sydämessäkö?
Ei. Tarkoitan ihmisiä.
Valitsen jonkun, jolla on mukava tahti, ja seuraan hänen jäljessään.
Tarkoitatko naispuolista tahdistajaa?
- Mutta... Ei. Sehän kuulostaa... - Niljakkaalta.
Aioin sanoa pinnalliselta.
Kiusoittelen vain.
Voisi kyllä väittää,
että miehiä motivoi ainoastaan naisten jahtaaminen.
Ihanko totta? Oletko sinä sellainen?
Kai minä olin ennen kuin tapasin Bettyn.
Milloin hän kuoli, jos saan kysyä?
Kuusi vuotta sitten. Syöpään.
Otan osaa.
Ei, minä olin onnekas. Olimme naimisissa 36 vuotta.
Ken...
Selvästi rakastit Bettyä kovasti,
ja kunnioitan liittoanne.
Mutta uskon, että sydämessäsi on ehkä tilaa minullekin
tai jollekulle kaltaiselleni.
En tunne ketään kaltaistasi.
Kuusi vuotta kuulostaa pitkältä ajalta,
mutta olen enemmän kilpikonna kuin jänis.
Jos vähän hidastaisin,
et joutuisi jahtaamaan minua. Voisimme juosta omaan tahtiimme.
Mutta pystyisitkö kuitenkaan?
Sain muuten sijaisen töihin.
Voin jäädä muutamaksi päiväksi.
Ensi viikon puoliväliin ainakin. Sitten alkaa käydä hankalaksi.
Se on mukavaa. Kiitos.
Aiotko juosta kympin ensi viikolla Newportissa?
Aion.
Mennäänkö yhdessä?
Se olisi mukavaa.
Tarkoitan, että ei vain hölkkäkavereina.
Hyvä on.
Jos varaisin huoneen, jossa on parisänky,
sopisiko se?
Se olisi ihanaa.
Ken.
Ei sinun olisi tarvinnut.
Tajuat kai, etten halua enää koskaan matkustaa erikseen.
Hyvä, koska en minäkään.
- Minä vien sen. - Hei!
Ei ole paluuta enää.
Ei paluuta.
Hei!
Tuleeko meistä sellainen itsetyytyväinen pariskunta,
joita näkee, kun mainostetaan vakuutuksia tai ovellisia kylpyammeita?
Sitäkö sinä pelkäät?
En vaan sitä haluan.
Onko kukaan sillä tavalla onnellinen?
Me olemme tällä hetkellä. Ainakin minä olen.
Pyydän nyt Margotia kertomaan Kenjistä omia muistojaan.
Viimeksi olimme koolla tällä tavoin,
kun vietimme yhteistä 140-vuotispäiväämme
ja julkistimme kihlauksemme.
Nyt olen pahoillani, ettemme pitäneet isompia häitä,
mutta ajattelimme kai, että tulisi monia tilaisuuksia.
Ken ei ollut niinkään varma.
Muistan hänen sanoneen kerran,
että tässä iässä ei ole kovin iso sitoumus sanoa "kunnes kuolema meidät erottaa".
Vanhana rakkaus on erilaista.
Realistisempaa kenties.
Kun Ken ja minä tapasimme, elämässä oli jo koettu ylä- ja alamäkiä.
Olimme oppineet tekemään kompromisseja,
olimme selvinneet menetyksistä ja virheistä,
ja tuntui, että jos tämä suhde ei toimisi,
selviäisimme siitäkin.
Enää en ole siitä niin varma.
Vanhana rakkaus on erilaista, silti jotenkin samaakin.
Ken ja minä teimme kaikkea, mitä nuoretkin tekevät.
Rakastuimme, matkustelimme, sisustimme talon yhdessä,
istutimme puutarhan, kirjoitin muistelmat,
hän sanoi minua kultasekseen.
Kun olimme yhdessä ulkona, piti vain vilkaista häntä huoneen poikki,
niin hän tiesi, että oli aika viedä minut kotiin.
Siellä istuimme kylpyammeen reunalla,
hammaslanka kädessä ja juoruilimme illan kulusta.
Aina kun ohitimme toisemme kotona,
Ken pysähtyi suukottamaan minua,
puristamaan olkapäätäni tai silittämään kättäni.
Sellaista en ollut ennen kokenut, ja joskus se ärsyttikin minua.
Mutta nyt luulen, että juuri sitä kaipaan eniten.
Sanoimme usein toisillemme, että olemme onnekkaita.
Ja niin olimmekin.
Nuori rakkaus voi olla vanhoillekin yllättävän antoisaa.
Monet teistä tietävät, että Ken ja minä tapasimme juostessamme.
Hän puhui geriatriaolympialaisista.
Alussa jahtasin häntä, ja sitten hän minua.
Lopulta löysimme tavan juosta yhtä jalkaa.
Raskaat ylämäet, sairaudet ja takaiskut
sujuivat vähän helpommin,
ja mukavat alamäet ilahduttivat enemmän.
Nyt Kenin matka on päättynyt.
Minä...
En suoraan sanoen tiedä, miten selviän.
Nyt tämä tuntuu kovin raskaalta,
mutta missä hän ikinä onkin
ja kuinka kauan tämä kestääkin, toivon hänen odottavan minua.
Tuletko kanssamme syömään? Olisi mukavaa.
Ilman muuta tulen.
- Hienoa. - Nähdään siellä.
Äiti, auto on valmiina.
Taidan kävellä.
- Oletko varma? - Tarvitsen raitista ilmaa.
Ota ainakin sateenvarjo. Saattaa tulla sade.
Älä hössötä, Chris. Pärjään kyllä.
Haluatko seuraa?
Ei, kiitos, Janice. Nähdään kohta.
Sano, että muutit mielesi.
En muuttanut mieltäni. En vain ole varma.
Ymmärrän kyllä.
Kaksi homoa kasvattamassa vauvaa. Aika älytöntä touhua.
Ei ole kyse siitä, toope.
Haluan vain varmistaa, että he pysyvät yhdessä.
Miksi?
Isäni lähti, kun olin kolme, ja sinä et ole edes nähnyt omaasi.
Tuntuu, että kaikki ovat kasvaneet itsekseen.
Haluan parin, joka pysyy yhdessä jonkin aikaa.
Kuinka kukaan voi sellaista taata?
Kuule, mene sinä ylös.
Olen tässä, jos pelästyt.
Ei sinun tarvitse tehdä tätä. On paljon vaihtoehtoja.
Kuten?
Autan sinua kasvattamaan pikkutyypin. Voimme asua tässä autossa.
- Älä mene minnekään. - En.
Homer, tänne päin.
- Hei. - Hei. Tervetuloa.
Molemmat.
- Hei. - Kaikki kolme.
Tobinin työhuoneesta on tehty vauvanhuone,
ja se maalattiin puoliksi siniseksi, puoliksi pinkiksi. Kumpi sitten tuleekin.
Ei sillä, että tahtoisimme ylläpitää sukupuolistereotypioita.
Haluaisin kysyä jotain.
Anna tulla.
Vauvavisa, oletko valmis?
Vauvavisa.
Totta. Kuulet oikein. Se on hauska juttu.
Esitän kysymyksen.
Mitä tarkoittaa, jos vauvan kakka on vihreää?
En tiedä.
- Miten niin ohi? - Ohi, en tiedä.
Että vauva on sairas.
- Otetaan siitä selvää. - Haluat, että otamme selvää...
Missä huoneeni on?
Hei!
Guzmin!
Mitä sinä täällä teet? Seuraatko minua?
En varsinaisesti. Lähdit ilman sateenvarjoa.
Minähän sanoin, että alkaa sataa.
Ei ala. Puhelimeni mukaan se menee ohi.
Olen ovimies. Tiedän sääasiat.
Toivottavasti et tullut saarnaamaan,
mitä minun mielestäsi pitää tehdä.
Tulin nimittäin tapaamaan jotakuta.
Minä vain puhuin...
Oikeastaan minä... En aio ruveta puolustautumaan.
Keskustelin vaihtoehdoista, koska minulla on niitä,
ja saan muuttaa mieltäni,
eikä minun tarvitse noudattaa ohjeitasi
eikä vanhempien tai kenenkään muunkaan.
En tullut tänne mistään syystä.
Tee, mitä sinun täytyy.
Mikään ei muuta minua tai muita, jotka todella rakastavat sinua.
Tulin vain sateenvarjon takia.
Sanoitko, että rakastat minua?
Sanoin, että alkaa sataa, ja niin alkaa.
Mitä päätätkin tehdä,
tarvitset voimia, et vilustumista.
Mutta oikeasti ei ala sataa.
Siis en tiedä, montako kertaa...
Voi hyvä luoja.
Voi hyvänen aika.
- Voi ei. - Ihana nähdä sinua.
- Voi että. Sinua myös. - On paljon kerrottavaa.
- Onko? - On.
Mitä?
Emma ja minä palasimme yhteen.
Eikä. Mahtavaa. Pilailetko sinä?
Kuka on Emma?
Kirjoitin hänestä jutun
jokin aika sitten. Pitkä tarina, kerron sinulle.
Niin. Emma luki sen jutun...
- Lukiko? - ...ja me tapasimme...
Voi hyvänen aika.
Paljon kiitoksia.
Kiitos itsellesi, koska minun pitää kiittää sinua tästä.
- Sovellustaniko? - Niin.
- Käytätkö sovellustani? - Käytän.
Näethän nyt? Ja sinä olet upea.
- Jessus. - Niinpä.
- Mahtavaa. - Niin.
- Pidä huolta tästä. - Kiitos.
No, en halua keskeyttää.
- No, tiedäthän... - Mailaan sinulle. Heippa.
Sinun pitää tavata Emma. Ja sinä, arvioi sovellukseni.
No niin. Hei hei.
Jutellaan ensi kerralla.
Niin.
Sataa. Tietysti.
Rakastan näitä kesämyrskyjä.
Kuumuus ja jännite tiivistyvät,
ja sen täytyy purkautua, vai mitä?
Olet aika kova puhumaan.
Suoraan sanoen on mukavaa,
että olet kyllin itsevarma puhuaksesi tuntemattomalle.
Mutta nyt tykkään seistä tässä ja tuijottaa sadetta.
Sopiiko se?
Oletko yleensä tuollainen ihmisvihaaja?
Oikeastaan en.
Minulle teki juuri oharit joku,
josta ajattelin tulevan jotain.
En välitä, jos se tapahtuu ensimmäisten treffien jälkeen.
Sitä tapaa jonkun, eikä se toimi.
Mutta kokonaan tapaamatta?
Ei saa edes tilaisuutta tehdä vaikutusta.
Pahoittelen, etten ole jalomielinen tai suurisydäminen juuri nyt.
Mukavaa päivää.
Odota.
En osaa kuvitella, miltä kertomasi tuntuu.
Minulle ei ole koskaan käynyt niin.
Ihan totta.
Mutta kuten äidilläni oli tapana sanoa,
kun tapahtuu jotain ikävää,
pitää koettaa vakauttaa uudelleen koko universumi,
tai miksi sitä sanookin, täysin vastakkaisilla asioilla.
Selvä. Universumin uudelleenvakautus.
Odota. Jos joku kiilaa eteen liikenteessä,
pitää olla erityisen kohtelias seuraavalle kääntyjälle.
Jos joku varastaa lompakkosi, lahjoita rahaa hyväntekeväisyyteen.
Sinulle tehtiin oharit, ja on paska olo.
Jospa elämä antaa sinulle uudet treffit.
Oletko tosissasi?
Voi paska.
Haluatko jatkaa?
Haluan. Syötä sinä.
Modernia rakkautta