MODERN KÄRLEK
Det är en vacker dag
men ett åskväder drar in sent i eftermiddag.
Så om du ska gå ut, kom ihåg att ta med ett paraply.
Här är Schuberts Serenad nummer 4 från hans Svanesång.
Hej, mamma.
Hej.
- Har du sovit? - Lite.
Klockan är 11.30.
Jag vet.
Jag sätter på lite kaffe.
LOPPET BLIR LJUVARE NÄR SISTA VARVET NÄRMAR SIG
- Stackaren. - Vem?
Han.
- Jag såg honom i starten. - Det tror jag.
Nej, jag menar, jag märkte att han gick ut för hårt.
Han får betala för det nu.
Han ser slut ut.
Han kanske bara behöver lite uppmuntran.
Kom igen, kompis. Du klarar det.
Jag börjar bli orolig.
Kan det ha hänt honom nåt?
Det hade nog nån märkt.
Jag skulle bli besviken om han dog, innan jag fick chansen att bjuda ut honom.
Skämta inte ens om det, Margot.
Det gör jag inte.
Kom igen, Ken. Du klarar det.
Tack för eskorten.
Förlåt att jag höll er kvar så sent.
Men seriöst, Ken, golf är mer din grej.
Lyssna inte på honom. Ta en massage.
Det var förödmjukande.
Inte alls. Det var ett lopp på skoj.
Det var motsatsen till skoj.
De var uppriktigt oroliga för att de skulle bli tvungna
- att ta fram defibrillatorn. - Var inte löjlig.
De frågade om de fick köra mig den sista biten.
Jag sa: "Nej, jag ska fullfölja loppet."
Duktigt av dig.
Varför är ni kvar? Ni måste ha gått i mål för länge sen.
Vi bara värmer ner.
Jag älskar en skön, lång nervärmning.
Smart.
Joggade du på egen hand? Eller har du en kompis?
På egen hand.
Du kanske vill gå med i vår klubb.
Det skulle jag gilla.
Tack.
Får jag öppna ett fönster. Det är varmt som i en bastu här.
Visst.
Ken gillar att ha det varmt. Hans blod är kallare än mitt.
Har du bestämt vad du ska ha på dig?
Det borde finnas en svart byxdress i kemtvättpåsen i garderoben.
Jag ser den. Skor?
Jag väljer ut dem.
Tack.
Jag låter dig göra dig i ordning.
Är du okej?
Ingen vinst utan smärta.
Just det. Friskt vågat, hälften vunnet.
Det går bra för dig idag.
Jag använder en pacemaker.
Jaså? För hjärtat?
Nej. Mina medmänniskor.
Jag väljer en löpare med en bra takt, springer bakom och de drar mig fram.
När du säger "de", menar du egentligen "hon"?
- Men... Nej, det får mig att låta... - Sjaskig?
Jag tänkte säga ytlig.
Jag retas bara.
Men man skulle kunna säga
att det enda som motiverar män är att jaga kvinnor.
Är det sant? Är du sån?
Jag var det, tills jag träffade Betty.
När dog hon, om jag får fråga?
För sex år sen. Cancer.
Jag beklagar.
Det gör inget. Jag hade tur. Vi var gifta i 36 år.
Ken...
Det är tydligt att du älskade Betty väldigt mycket
och jag har stor respekt för ditt äktenskap.
Men jag tror att du har rum i ditt hjärta för mig också,
eller nån som jag.
Jag känner ingen som du.
Sex år kan låta länge,
men jag är mer sköldpadda än hare.
Om jag saktade ner,
skulle du inte behöva jaga mig. Vi kunde springa i vår egen takt.
Men kan du det?
Jag fick nån som täcker upp för mig på jobbet.
Så jag kan stanna i några dagar.
Åtminstone till mitten av nästa vecka. Sen blir det svårt.
Det gör mig glad. Tack.
Ska du springa 10-kilometersloppet i Newport nästa vecka?
Det har jag tänkt.
Vill du att vi åker tillsammans?
Det skulle vara trevligt.
Jag menar, inte bara som joggingkompisar.
Okej.
Om jag bokar ett rum med bara en säng,
blir det bra?
Det skulle vara underbart.
Ken.
Du hade inte behövt göra allt det här.
Inser du att jag aldrig mer kommer att vilja resa ensam?
Det gör inget, för det vill inte jag heller.
- Jag tar den. - Hej!
Nu är det ingen återvändo.
Ingen återvändo.
Hej!
Herregud. Har vi blivit som de där självbelåtna paren
man ser i reklamer för försäkringar, eller duschkabiner?
Är det vad du är rädd för?
Nej, det är det här jag vill.
Är nån verkligen riktigt lycklig på det sättet?
Vi är det nu. Vi är så lyckliga. Åtminstone jag.
Nu får Margot dela några personliga minnen av Kenji.
Sist vi alla var samlade här
var det vår gemensamma 140-årsfest
då vi utlyste vår förlovning.
Jag är ledsen att vi inte hade en större bröllopsmottagning,
men jag antar att jag trodde att vi skulle få många chanser.
Ken var inte så säker på det.
Jag minns att han en gång sa
att i vår ålder är "tills döden skiljer oss åt" inte ett så stort åtagande.
Kärlek på äldre dagar är annorlunda.
Mer realistisk, kanske.
När Ken och jag träffades hade vi redan gått igenom så mycket,
vi hade lärt oss att kompromissa
och vi hade överlevt förluster och misstag.
På nåt sätt kände vi att om förhållandet misslyckades,
så skulle vi överleva det också.
Jag är inte så säker på det längre.
Kärlek på gamla dagar är annorlunda, men den är också likadan.
För Ken och jag gjorde allt som ungdomar gör.
Vi blev kära, vi reste, vi inredde ett hus tillsammans,
vi planterade en trädgård, jag skrev mina memoarer,
han kallade mig "älskling".
Och de kvällar vi var ute, räckte det med att jag kastade en blick ut i rummet
så förstod han att det var dags för honom att ta med mig hem,
där vi kunde sitta på badkarskanten
och flossa tänderna och skvallra om kvällen.
Varje gång vi gick förbi varandra hemma
såg Ken till att stanna och kyssa mig,
eller krama min axel, eller stryka över min hand.
Jag hade aldrig upplevt det förut och ibland irriterade det mig.
Men nu tror jag att det är det som jag kommer att sakna mest.
Han och jag sa ofta till varandra: "Vi är så lyckliga."
Och det var vi.
Ung kärlek, till och med för gamla, kan vara överraskande överflödande.
Många av er vet att Ken och jag träffades när vi sprang.
"Geriatriska OS" kallade han det.
I början jagade jag honom och sen jagade han mig
och till slut hittade vi ett sätt att springa i takt.
Och de svåra uppförsbackarna tiderna med sjukdom och motgångar,
gick lite lättare
och de trevliga nedförsbackarna var så mycket mer glädjefyllda.
Och nu har Ken avslutat loppet.
Jag bara...
Jag vet faktiskt inte hur jag ska klara mig.
Just nu känns det så svårt,
men var han än är,
och hur lång tid det än tar, hoppas jag att han väntar på mig.
Kommer du med och äter? Vi vill gärna det.
Det vill jag inte missa.
- Bra. - Vi ses där.
Mamma, bilen är redo.
Jag tror att jag ska promenera.
- Är du säker? - Jag behöver frisk luft.
Ta åtminstone ett paraply. Jag tror att det ska bli regn.
Pjoska inte, Chris. Jag klarar mig.
Vill du ha sällskap?
Nej tack, Janice. Vi ses om en stund.
Säg att du har ändrat dig.
Jag har inte ändrat mig. Jag är bara inte säker.
Jag menar, jag fattar.
Två gaymän som uppfostrar en baby. Det är rätt konstigt.
Det är inte det, din jäkla knäppis.
Jag vill bara vara säker på att de håller ihop.
Varför det?
Min pappa stack när jag var tre, du träffade aldrig din.
Det verkar som om alla på gatan uppfostrade sig själva.
Jag vill ha ett par som kommer att hålla ihop ett tag.
Hur kan nån garantera det?
Gå dit upp.
Om du blir rädd finns jag här.
Du måste inte göra det, du har många möjligheter.
Som vadå?
Jag kan hjälpa dig uppfostra bebisen. Vi kan bo här i bilen.
- Åk ingenstans. - Det gör jag inte.
Homer. Homer, häråt.
- Hej, välkommen! - Hej!
Båda två.
- Hej. - Alla tre.
Jag har gjort Tobins arbetsrum till ett barnrum
och jag har målat det hälften blått, hälften rosa. För man vet ju inte.
Inte för att vi vill pådyvla könsstereotyper. Gud förbjude.
Låt mig ställa en fråga.
Visst. Kör.
Babyfrågesport. Redo?
- Babyfrågesport. - Ja.
Just det. Du hörde rätt.
Jag ställer en fråga.
Vad betyder det när babyns bajs är grönt?
Jag vet inte.
- Vadå "pass"? - Jag passar. Jag vet inte.
Det betyder att babyn är sjuk.
- Varför tar vi inte reda på det? - Ska vi ta reda på det när...
Var är mitt rum?
Hallå. Hallå!
Guzmin!
Vad gör du här? Följer du efter mig?
Nej, inte på det sättet. Du gick ut utan paraply.
Jag har sagt hela veckan att det kommer att bli regn.
Det kommer inte att regna. Min mobil säger att det drar förbi.
Jag är portvakt. Jag har aldrig fel om vädret.
Jag hoppas att du inte är här för att tala om för mig
vad du tycker att jag borde göra.
För jag skulle bara träffa nån där inne för att prata.
Jag pratade bara...
Jag... Nej, jag tänker inte försvara mig.
Jag diskuterade mina möjligheter, för jag har möjligheter,
och jag har rätt att ändra mig
och måste inte göra nåt du säger
eller som mina föräldrar säger eller som nån säger.
Jag lovar, jag har inga sådana avsikter.
Du gör vad du måste göra.
Ingenting kan få mig att ändra mig, eller dem som verkligen älskar dig.
Jag är bara här med paraplyet.
Sa du precis att du älskar mig?
Jag sa att det ska bli regn och det kommer att regna.
Vad du än beslutar att göra,
behöver du styrka och inte en förkylning.
Ja. Det kommer inte att regna.
För jag menar, jag vet inte hur många gånger...
Herregud.
- Åh, nej. - Så fint att se dig.
- Herregud. Och dig... - Jag har så mycket att berätta.
- Har du? - Ja.
Vad då?
Emma och jag är tillsammans igen.
Nej. Det är fantastiskt. Skojar du?
Vem är Emma?
- Jag skrev en artikel, om honom... - Ja.
...för ett tag sen. Det är en lång historia, jag ska berätta sen.
Ja. Och hon läste artikeln.
- Gjorde hon? - ...och vi träffades...
Herregud.
Tack så mycket.
Tack, för jag har dig att tacka för det här.
- Min app? - Ja.
- Använder du min app? - Ja.
Där ser du. Och du är jättesnygg.
- Jisses. - Jag vet.
- Det är otroligt. - Ja.
- Ta hand om den här. - Tack.
Jag vill inte störa.
- Så jag ska bara... - Jag mejlar dig. Hej då.
- Du måste träffa Emma. - Och betygsätt min app.
Okej. Hej då.
Vi ses.
Ja.
Regn. Så klart.
Jag älskar sommaroväder.
Det är som om all värme och spänning i staden byggs upp
och måste släppas lös.
Du var mig en pratsam kille.
Ärligt talat är det fint
att du har självförtroende nog för att prata med en främling.
Men jag är rätt nöjd med att stå här och stirra på regnet.
Är det okej?
Är du alltid så enstörig?
Nej, inte egentligen.
Men jag har blivit dumpad av nån
som jag verkligen trodde det skulle bli nåt med.
Och jag har inget emot det om det är efter första dejten.
Du vet, man träffar nån och det är inte rätt person.
Men utan att ens ha träffats?
Man får inte ens en chans att göra intryck.
Förlåt att jag inte är mer storsint och generös nu.
Ha en bra dag.
Vänta.
Jag kan inte föreställa mig hur det du precis sa känns.
Jag har bokstavligen aldrig haft nån som inte gått på en dejt med mig.
Det menar du inte.
Men jag tänker, som min mor brukade säga,
att när det händer nåt dåligt,
så måste man försöka att omkalibrera universum,
eller vad man nu vill kalla det, med dess motsatser.
Bra. Universums omkalibrering. Uppfattat.
Vänta, om nån smiter in framför dig i trafiken,
är du bara extra generös mot nästa som vill komma fram.
Om nån stjäl din plånbok, donera pengar till de fattiga.
Du har precis blivit dumpad och mår skitdåligt, eller hur?
Tänk om livet ger dig en andra dejt nu?
Är du på riktigt?
Äsch.
Vill du fortsätta?
Ja. Din serve.
MODERN KÄRLEK