PREDNJA VRATA
TVOJE IME JE ROJ FRIMEN ŽIVIM NA MANSON AVENIJI, 213E ROĐEN SAM 23. MARTA 1964
NE PIJ ALKOHOL SREDOM BACAŠ ĐUBRE UZMI MOBILNI, U REDU JE
POLICIJA OKRUGA VAŠINGTON Pohvala komesara
POLICAJAC ROJ FRIMEN
KUHINJA KUPATILO
OVDE SU SMRZNUTI OBROCI
GLADNI ČOVEK
IZVADI IZ PAKOVANJA STAVI GA U MIKROTALASNU
KUVAJ 4 1/2 ' UKLONI FOLIJU - VRUĆE!
Jebi ga!
IMAŠ AJCHAJMERA TVOJ DOKTOR JE DR MEHTA
Navedite 3 predmeta u ovoj prostoriji.
Stolica, lampa, sat.
3 objekta koji nisu u ovoj prostoriji. - Flaša viskija, avion, trkački konj.
Jebi ga.
Današnji datum. - Četvrtak.
Datum, ne dan u nedelji,
Hm...
Septembar. Sep...
Šta kažete na godinu?
Koji je vaš grad rođenja?
Sećate li se imena svoje majke?
A vašeg oca?
USPAVANI PSI
Ovo je eksperimentalni postupak.
Elektrode će slati impulse do do ciljanih oblasti u vašem mozgu.
Trebalo bi da se razviju novi nervni putevi,
ali rezultati mogu biti malo manje predvidljivi,
posebno imajući u vidu vašu istoriju zloupotrebe supstanci,
uobičajeni okidač za Alchajmerovu bolest.
ZHalo. - Je li to Roj Frimen?
TVOJE IME JE ROJ FRIMEN
Halo?
Da. - Um, moje ime je Emili Ditz.
Radim sa Projektom Čiste ruke.
Projekat čistih ruku? - Da!
Mi smo neprofitna pravna organizacija
i mi se zalažemo za zatvorenike koje je sistem obespravio.
Dobro. - Biste li imali nekoliko minuta za razgovor?
Da. O čemu je reč?
Tiče se jednog vašeg starog slučaja.
Emili Ditz.
Gdine Frimen? - Gđo Ditz.
Oh. Zdravo. Emili.
Zaista cenim što ste se našli sa mnom. - Nema problema.
Rekli ste da se radi o, uh, starom slučaju, a?
Da, ser. Ajzak Semjuel.
Ajzak Semjuel?
Um... ja... žao mi je. Ja... ja ne, uh... - Oh. Naravno.
Sigurna sam da ste videli više slučajeva nego što želite da zapamtite.
Da. Nešto nalik tome.
Osuđen je za ubistvo Džozefa Videra na koledžu Voterford pre 10 godina,
i trebalo bi da bude pogubljen krajem sledećeg meseca.
Pokušali smo da dobijemo odlaganje od guvernera, ali ne izgleda dobro.
Ok.
Ne prepoznajem ga. Kakve on veze ima sa mnom?
Gdin Semjuel je zatražio da razgovara sa detektivima,
koji su ga ispitivali u noći njegovog priznanja. - Ja sam ga ispitivao?
I tek treba da lociram vašeg bivšeg partnera.
O čemu želi da priča? - Bojim se da nije rekao.
To je nešto što ćete morati sami da ga pitate.
Žrtva je imala obilno krvarenje lobanje
kao rezultat više brutalnih udaraca...
Oružje zločina nije priloženo.
DOSIJE UHAPŠENOG
Ajzak Semjuel?
Da.
Ja sam Roj Frimen. Bio sam detektiv.
Rečeno mi je da želite da me vidite.
Da? - Da.
Ok.
Pa, evo me.
Kako ste?
Oh, znate, blagosloven sam, Roj.
10 godina, 3 žene i krevetić, član književnog kluba osuđenih na smrt.
Zatvor je dobio moje telo, ali Alah je dobio moj duh.
Kao da vas boli kurac kako sam ja.
Vidim.
Dakle, ova dama, uh... Emili Ditz,
iz projekta Čiste ruke, rekla mi je da želiš da razgovaraš sa mnom.
Jeste li to hteli da kažete? - Ne, ovde ste zato što želim da znate kakav je
osećaj znati da će nevin čovek biti ubijen. - U redu.
I, uh... ti si nevin čovek?
Da. Nemoj me pogrešno shvatiti, Roj.
Uradio sam neka loša sranja, doneo neke loše odluke,
ali ubistvo Džoa Videra nije jedna od njih.
Ajzak... priznao si.
Privedeni ste na ispitivanje i priznali ste.
Pa sad mi kažeš, sve ovo vreme kasnije,
odjednom se sećaš stvari drugačije? - Nije ništa iznenada.
Ovde sam 10 godina. 10 jebenih godina.
Nemam ništa drugo nego da vrtim to sranje u mojoj glavi.
Kako se to zaista desilo. - U redu. Zato sam ovde.
Dakle, možete mi reći kako je to zaista desilo.
Slušajte, znam da više niste policajac,
jer su vas skenjali zbog one saobraćajne nesreće pri vožnji u pijanom stanju,
ali možda želite da očistite svoju savest.
Bar me saslušajte... ovaj put.
Slušam.
U noći ubistva, bio sam tako kontuzovan, ne sećam se ničega.
Vi momci, ste me pritiskali celu noć.
Do trenutka kad sam video te fotografije, bio sam toliko sjeban
da sam pomislio da sam to uradio. - Provalio si, prebio si ga do smrti.
Našli smo tvoje otiske prstiju po celoj kući! Hajde!
Samo priznaj, sine. Priznaj.
To si bio ti. To si bio ti! Ti si ovo uradio! Ovo si ti!
Sve ovo te jebe!
Priznaj!
Da.
Zašto si otišao u njegovu kuću?
Godinu dana pre nego što je Vider ubijen, uhapšen sam zbog krađe.
Formula za mog malog čoveka.
I Vider je svedočio kao veštak Tužilaštva.
Rekao sam sudiji da sam bio sam toliko naduvan te noći da nisam dobro razmišljao
ali Vider je rekao da sam tačno znao šta radim.
Tako da su mi sudili kao odraslom.
Znaš kako je imati 18 godina i neku skinhedsku kučku?
Hajde da se vratimo na ovo.
Vider svedoči protiv vas i dobijate kaznu zatvora.
Odlazite kod njega, gluvo je doba noći. Ljuti ste.
Neće vam se sviđeti ovo... - Ja nisam ubica!
Samo sam želeo svog sina nazad...
pomislio sam možda Vider bi mogao pomoći.
Da, otišao sam do njegove kuće.
Sačekao sam da njegov čuvar ode i otišao sam pozadi.
Čak sam uspeo da uđem unutra.
Zdravo, Senko.
Ali onda je neko drugi ušao.
Oh! Tako brzo se vraćaš?
A onda je sranje krenulo loše.
Žao mi je.
Uspaničio sam se i otišao sam pre nego što sam uspeo da vidim ko je to.
Ne!
Ok. Dakle, nikad ga nisi dirao.
Uh, ali ti ne... - Govorim vam istinu!
Ok, Ajzak.
Mislite da lažem.
Pa, pitajte Ričarda Fina. On bi ti rekao.
Moraćeš da me podsetiš. Um... ko... ko je Ričard Fin?
Došao je da me vidi pre nekoliko meseci.
Piše neku knjigu o ubistvu.
Knjigu? - Da.
Vidi, uh, Ajzak, jednostavno ne vidim da ću biti u poziciji da se uključim.
Već si umešan, Roj! Ovo je na tebi.
Bio si tamo kad sam potpisao to jebeno priznanje!
Ispravi to! Platio sam za ono što sam uradio kada sam imao 18.
Ispravi ovo sranje ili sam mrtav!
STAVI HLEB OVDE
PRITISNI DOLE DA SE ISPEČE
FIJOKA ZA TOST
VRUĆA VODA
Lek može pomoći sinaptičkoj regeneraciji,
ali morate održavati svoj um aktivnim...
knjige, zagonetke, bilo šta da stimuliše vaš mozak.
To si bio ti! To si bio ti! Priznaj!
Ti si ovo uradio! Ovo si ti!
Pa, pitaj Ričarda Fina.
RAZGOVOR SA IME RIČARD FIN ADRESA: Vindal avenija, 6461 Voterford PA
DŽIMI REMIS
Hej!
Roj? - Da.
Koji kurac ti radiš ovde?
Upravo sam bio u komšiluku. - Uđi.
Hej.
Uđi, uđi, uđi.
Uđi, uđi.
Znaš, ne mogu da se setim kada sam poslednji put video tvoje lice.
Izvoli, Roj.
Znaš kada je to bilo?
Ahh, mora da je bilo pre 10 godina
kad su ti jebeni kučkini sinovi uzeli značku.
Da, pretpostavljam da je tako.
Slušaj, nadam se da još uvek ne nosiš svo to sranje.
Mislim, svi smo tada pili na poslu.
Ta nesreća, to je mogao biti bilo ko od nas.
Živeli. - Živeli.
Šta ima? Jesi li u vagonu ili tako nešto?
Uh... pa, da.
Moj... moj doktor kaže da će to pokvariti moje lekove, pa...
Jesi li bolestan, Roj?
Ne. Ja radim, uh, kao kliničko ispitivanje.
Imam Alchajmerovu bolest, pa su mi stavili ove male pulseve u jebenu glavu.
Trebalo bi da stimuliše pamćenje. - Isuse Hriste, Roj.
Da nisi rekao moje ime na ulaznim vratima,
ne bih znao da si to ti.
Znači ti...
ne sećaš se tebe i mene na poslu?
Ne. Jebi ga. - Ne, čitao sam stare spise predmeta i
sve su to sveže informacije za mene.
Da, ali nije samo moje vreme na poslu. Ceo moj jebeni život je crna rupa. Ja...
Jebi ga, čoveče.
Sećaš li se mačke?
Moja žena.
U svakom slučaju, ona, uh...
preminula je prošle godine. Rak.
Žao mi je. - Da. Jebeni rak.
Zdravstveni fond odeljenja...
nije hteo da plati njene bolničke račune.
Morao sam to da sredim.
U svakom slučaju, nisi došao ovde zbog tog sranja.
Šta te dovodi do toga, Roj?
Ok. Uh... sećaš li se tipa po imenu Ajzak Semjuel?
Osuđen je za ubistvo, ono što se dogodilo na Vaterford koledžu sa profesorom?
Ahh. Razgovarao si sa damom iz grupe za zastupanje.
Nisam je zvao.
Oh, pa, prihvatio sam poziv i, uh,
rekla je da Ajzak želi da razgovara sa mnom, pa...
Razgovarao si sa Ajzak Semjuelom?
Da. Otišao sam u državni zatvor i razgovarali smo i, uh...
rekao mi je da nije to uradio.
Hajde, Roj. To kažu svi osuđeni na smrtnu kaznu. - Da, znam, znam.
Ali moram da kažem, Džimi, bio je... ubedljiv.
Spomenuo je još jednog momka koji je došao da ga vidi. Uh...
Fin. Ričard Fin.
Kaže li ti to ime nešto?
To je bilo tako davno, Ja... ja... ne sećam se...
Pa, pročitao sam fajl
i kada smo prašili tu kuću,
Finovi otisci su bili svuda unutra.
Po celoj kući. - Pa?
Bili su tamo. Koga je briga?
Ričard Fin je rekao da nije bio u kući noći ubistva.
To je u njegovoj izjavi, u redu? Ali to nikada nismo pratili.
Nikada nismo potvrdili gde se on nalazio i to mi je bilo pomalo čudno.
Zar to nije čudno?
Na šta ciljaš? - Ne znam.
Samo sam mislio da ti i ja, možda možemo otišlii razgovarali sa njim,
da vidimo šta ima da kaže za sebe.
Zašto? - Ne znam. To je samo osećaj.
To je sve što moram da radim ovih dana.
Osim toga, moj doktor kaže da moram da držim svoj um aktivnim,
pa zašto ne bi do kurca, a?
Naravno, Roj.
Ispitaću to. Još uvek imam nekoliko prijatelja na poslu.
Ok.
Bićemo u kontaktu, Roj.
Lokalni policajac na životnoj podršci DUI suspendovan zbog automobilske nesreće
# Ti, šta vidiš?
Ah!
Da. - Našao sam tvog momka.
Našao sam Ričarda Fina.
Gazdarica ga je našla kad je pustila čoveka za gas.
Kako je umro?
Predoziranje. Fentanil.
Samo jedna rupa za iglu. - Šta?
Nije baš neki narkoman. Nema tragova uboda.
Dakle, on je novajlija. Nije znao šta radi.
Jesi li dobro, Roj? - On je bio tamo.
Na mestu zločina. - Da. Ti si rekao da. - Ne.
Ne, ne samo njegove otisci. Bio je tamo...
sledećeg jutra kad smo mi bili tamo.
Sećaš li se ovoga što si video na mestu zločina?
Otisci ovog tipa su u kući. Svuda.
Sledećeg jutra dolazi na mesto zločina.
Razgovaramo sa njim. Njegov alibi za vreme ubistva
je da je bio sam kod kuće. I mi to ne pratimo.
Ne razgovaramo sa njegovim prijateljima, ne razgovaramo sa njegovim komšijama.
Otisci Ajzaka Samjuela bili su svuda po kući.
Imao je motiv i priznao je.
Nema smisla.
Pa, sad nije bitno. Mrtvi ne govore.
Da, možda. Ali ostavljaju sranje iza sebe.
Iz pepela u pepeo, iz
iz praha u prah, tako mora biti.
O Bože, duh svih naših radosti,
uzrok naših naslada, slava naših najmračnijih noći.
Uh, gđo Fin? Moje ime je Roj Frimen.
Ja, uh... Razumem da je ovo veoma loš trenutak,
ali mogu li samo da vam postavim par pitanja o vašem mužu?
Uh... ja sam njen muž, Edi.
Oh, tako mi je žao, Edi.
Zdravo. Uh... je li druga gđa Fin negde ovde?
Uh, ne. Ona i Ričard nisu baš bili u najboljim odnosima.
Sad, ima li nešto čime vam ja mogu pomoći?
Bio mi je brat.
Istražujem slučaj za koji je vaš brat bio posebno zainteresovan.
Nedavno je otišao da poseti osuđenika na smrt
i spomenuo je da zapravo piše knjigu na tu temu.
Pitam se znašte li nešto o tome. - Odvešću se kući sa tetkom Džud.
Da. Ok? - Ok. Dobro.
Ja sam, uh... ovde gore.
Evo. Našao sam ga u njegovom stanu.
On je to nazvao Knjiga ogledala. Naslov mi nema nikakvog smisla.
Knjiga ogledala...
Ajzak Semjuel, taj, uh, osuđenik na smrt,
rekao je da se radi o ubistvu Videra? - Da, pa, da je Ričard ovde,
verovatno bi to nazvao memoarima o zločinu ili nekom sranju.
Pročitali ste je? - Koliko sam mogao da podnesem.
To je gomila samoveličajućeg đubreta, ako pitate mene.
O nekoj devojci kojom je bio opsednut na koledžu.
Dakle, uh, niste bili bliski? - Slušajte, ne želim da govorim loše o mrtvima,
ali Ričard nije bio neko sa kim biste želeli da budete bliski.
Koliko dugo ih je koristio? - Droge?
Ne. Ne.Nikada nisam znao da se drogira.
To jednostavno nije izgledala njegova stvar.
A opet, sa Ričardom, ništa nikada nije bilo onako kako je izgledalo.
Mislim, on je uvek bio pomalo nesređen, čak i kada smo bili deca,
ali ove prošle godine, poslednjih nekoliko godina, čak,
nešto jednostavno nije izgledalo kako treba. - Šta je bilo drugačije?
Ne znam. On je bio...
uznemiren, paranoičan.
Baš kao što ćete primetiti u toj knjizi.
Slušajte, da sam na vašem mestu, ne bih gubio previše vremena na to.
Ok. Mogu li da zadržim ovo? - Samo izvolite.
Knjiga ogledala od Ričarda Fina
„Pamćenje je prevrtljiva stvar.
Ono čega možemo da se setimo, ono čega ne možemo.
Retki trenuci koji se zauvek utiskuju,
RIČARD FIN banalnosti koje se ne pamte.
Patnje su tako bolne da su zakopane duboko u skrovištima našeg uma,
zaboravljene dok ih vreme ne iskopa.
Bez obzira na sećanje, ipak... dobar, loš, neupadljiv...
nikad se ne vraća odjednom.
Uvek je podeljeno u fragmente
kao delovi slagalice koje morate čekati da dovršite.
"Kada ćeš dobiti još 1 deo slagalice...
to se svi pitaju.
VOTERFORD Dobrodošli M.F.A. kolege
"Meseci, godine, mogla bi biti decenija. "
Ričard Fin.
"Kao što je bilo sa ubistvom Džozefa Videra.
"10 godina nikad to nisam razumeo."
"Ili kao što sada znam, pogrešno razumeo."
Ne.
"I sve zbog nje.
Lora Bejns.
"Bila je jedan od onih retkih jednoroga koji su znali sve o svemu."
Niko nije bolje iskoristio hromatski kontrapunkt od Rahmanjinova.
"Dvostruki diplomirani inženjer istorije umetnosti i neuronauke.
Između nižih nivoa kortizola i njihove predispozicije...
"Magistar matematike."
Lepota onoga što je Odlizko pokazao je da je distribucija...
"Govorila je 5 jezika.
"Tačno je znala ko je bila."
"Da sam bar tada to znao."
Kako je udarac?
Kako si se šuljao okolo,
čekajući svoj trenutak da dođeš i razgovaraš sa mnom,
mislio sam da ćeš barem smisliti nešto bolje od, "Kako je udarac?"
Nisam se šuljao.
Ne samo da se šulja. Leering takođe. - Oh! Skraći se i zureći.
Činiš da zvuči kao da sam serijski ubica.
Pa, mogu reći da sam te poznavao kada.
Ja sam, uh, Ričard. - Znam.
Na grudima ti je. - Oh. Tako je.
A ipak, uh, evo te, bezimena i obavijena velom misterije. Izgleda nepravedno.
"Oh, šta je u imenu, zaista? Ono što nazivamo ružom bilo kojim drugim imenom."
Oh, super! Još jedan bar kasnije.
Pa, uh, o čemu je tvoja teza? - Hm... - Ne! Nemoj mi reći.
Da pogodim. - Ok. - Ok.
Uh... verovatno je nešto kontroverzno. - Verovatno. - Da.
U redu, „Mešanje među polovima u Snu letnje noći.“ Bum.
Blizu. "Ponovna konsolidacija memorije kroz ubrzanje Rezoluciona terapija."
Oh. Jedno od manje poznatih Bardovih dela.
Hm... Odsek za psihologiju. Ja sam Lora.
Šta, samo voliš da srušiš miksere drugih odeljenja?
Oh, uh, ne, Došla sam sa prijateljem. Pa, kolega, u stvari. Profesor Vider.
Pomažem mu u nekim istraživanjima, a on vodi moju tezu.
Jasno. O rekonstrukciji sećanja kroz ubrzano pomirenje?
„Ponovna konsolidacija pamćenja kroz..." Da, Ok.
Ne. Izvini. Sada sam samo strog prema tebi. - Malo je zalogaj.
Koliko želja imate?
Oh. to je, uh... pripadalo mojoj baki.
Negde sam pročitao da, uh, kada se žena igra sa svojim nakitom,
to znači da flertuje sa tobom.
Oh! Stvarno? Hmm.
Pa, ne treba verovati svemu što pročitaš.
Ok.
Udavi me! - Šta?
Uradi to!
Jače!
Oh! Oh!
„Od tog trenutka, kao da smo nerazdvojni.
„Sledećih nekoliko meseci sve smo radili zajedno.
„Naterala me je da se osećam kao najbolja verzija sebe.
Pa šta ti misliš?
Šta ja mislim?
Mislim da si jebeno briljantan, Ričard.
Mislim, drugi ljudi moraju da čitaju tvoj rad.
Trebalo bi da ga pošaljete na... do Harper's, Atlantik, sve velike fiktivne krpe.
"Kao da sam prvi put doživljavao svet kroz njene oči. "
Tako si talentovan. - Hvala.
Samo, uh, sekund. Izvinjavam se.
Hej mama. "Ali nije sve izgledalo ružičasto."
Aha.
"Nekoliko meseci nakon što smo se upoznali,
moj otac je umro od srčanog udara.
Moja majka nije mogla da priušti moju sobu i pansion.
" Lora je želela da pomogne i tako sam se prvi put sreo profesorom Džozefom Viderom.
Lora. Dobrodošli! - Uh, izvini što kasnimo.
Nije problem. - Zdravo. - Zdravo!
Morao sam da završim razgovor sa našim prijateljem u Vašingtonu.
Ah! Mm-hm. - Mm-mm.
Ti mora da si Ričard. - Lora mi je rekla puno o tebi.
Sve laži, siguran sam. - Preterivanja i poluistine.
Oni sa kojima mogu da živim. Jesmo li svi za martini?
Naravno. - Da!
Dakle, Ričarde, Lora mi kaže da želiš da budeš romanopisac.
Književni memoari, zapravo. - Mmm! - Oh?
Nisam upoznat. - Pa, vidite,
tradicionalni memoari su nečija životna priča.
Žanr se ne bavi pitanjima istine, mašte, pamćenja, stila.
Dakle, književni memoari imaju izmišljeni element?
Ne, ne, ne bih to nazvao izmišljenim, stvarno. Ne. - Oh. Izvinjavam se.
Ne, vidite, uh, autor govori istinu o priči onako kako veruje da je istinita.
Oni. Kako oni veruju da je to istina.
U tome učestvuju samopercepcija i lično iskustvo.
Ok.
Još vina? - Molim vas. - Da!
Znate šta? Za 10 godina od sada...
osvrćemo se na ovu večeru i sve čega ćemo se sećati
je Šato Leovil Barton. - Oh, sumnjam u to.
Um stalno zamenjuje sećanja.
To je urođeno njegovom ožičenju.
Naročito ako pijete previše.
Uradi stvar. - Hmm? - Hajde!
To nije trik za zabavu. - Čekajte. O čemu ona priča?
Pomaže da se objasni na čemu radimo.
Ok onda. Izaberite uspomenu. - Hmm?
Iz svog detinjstva. Bilo šta. Predmeti, trenuci, ljudi.
Bilo šta čega se lako možete setiti?
Uh...
Ok. uh...
Sećam se da smo imali ovaj zeleni tepih i, uh...
4 zlatne ribice nazvane po momcima iz KISS-a.
To je dobra uspomena.
Šta kažete na nešto što biste želeli da zaboravite?
Hm... - Jesu li te roditelji ikada udarili?
Ne. - Jeste li se ikada izgubili u tržnom centru ili velikom supermarketu?
Mislim... kad bolje razmislim, Jednom smo
otišli u prodavnicu igračaka, i, uh...
Ja... nisam mogao da nađem svoju majku.
Jesi li bio uplašen?
Mislim, nisam razmišljao o tome otkad se to dogodilo, ali...
Da. Svuda sam je tražio. - I na kraju ste je našli?
Uh... pušila je napolju.
Huh. To je ludo.
Sve sam to zaboravio.
U, uh... srcu našeg istraživanja, uh...
Džoovo istraživanje je teza da većina ljudi doživljava
traumu, ali um blokira ta sećanja da se ikada stvarno predstave.
Trauma koju ste doživeli tog dana je da vas je majka napustila.
Bio si dete. Ranjiv.
A ta činjenica da bi vam majka zaista mogla naštetiti,
je previše traumatična da bi je obradila.
Dakle, potisnuo si ga iz sećanja.
Ali posledice te traume još uvek ostaju u vašoj podsvesti
i postanite deo tkiva onoga što jeste.
Vau. Ok. - To je...
Terapija uz večeru. - Živeli.
Ričarde. Hoćeš li poći sa mnom?
Imam nešto što bih želeo da ti pokažem. Hmm?
Ok.
Ok. To je puno knjiga.
Mogu ti ponuditi 500 $ nedeljno da to organizuješ.
Da ih klasifikujem elektronski,
kad možeš, dok ne završiš, što, ako bih morao da pretpostavim, neće biti uskoro.
Mislim, ne znam šta da kažem. Uh...
Lora mi je ispričala šta se dogodilo tvom ocu i situaciji u kojoj si.
Dakle, možda bi želeš samp da kažeš da ćeš to uraditi.
Hvala vam.
"Raditi za Videra je bio san.
Otvarali su se novi svetovi.
Sabrana zbirka najvećih svetskih mislilaca.
UMETNOST
Filozofija
Religija
Na svake 2. koje bih katalogizirao...
zatekao bih sebe da čitam drugu.
Ipak, na kraju me je svo vreme koje sam proveo
" kod Videra izložilo nečemu što nisam očekivao."
Još knjiga? - Da.
Profesor želi da ih doniram, ali ovde ima nekih dobrih sranja.
Hej, uh, šta je sa tim bejzbol palicama?
Od njegovog su oca. Sakupljao ih je, pretpostavljam.
I potpisane su.
Vili MekKovi. Al Kalin.
Ted Vilijams. Hoćeš li da završiš ovo? Moram da radim.
Da. Naravno. Hvala.
"Smeh." - Da. - "Ruka koja mazi ruku."
"Jedna stvar je jasna."
LORA BEJNS Imate novu govornu poruku. Molimo, pozovite za10'
Hej to sam ja. Žao mi je, ali moram da idem na večeru večeras.
Zaglavio sam u kancelariji da pomažem Džou, ali ću, uh... Vidimo se kad dođem kući.
"Lora Bejns je bila više od istraživača Džozefa Videra.
Trebalo bi da radim.
Nemaš istraživački rad za sutra? - Da.
Imam toliko beleški pacijenata da prepišem.
Prestani!
O Bože. - Sviđa li ti se to?
Znaš da mi se to sviđa. Ti znaš da mi se sviđa.
"Uprkos našem vremenu zajedno, nisam poznavao Lora Bejns uopšte."
"A kada sam našao taj rukopis...
shvatio sam da nisam bio jedini."
Efekat ogledala Dr Džozef Vider
Voterford koledž I Lora Bejns
Jesi li gladan?
Oh, hej. Nisam znao da si kod kuće.
Šta imaš tu? - Ne znam.
Našao sam ga u, uh... bio je smešten pozadi iza nekih knjiga.
Oh. Huh.
Lora. Tako je pohlepna.
Oh.
Hajde. Pre nego što se ručak ohladi.
Voliš li da kuvaš, Ričarde?
Ne znam kako. - Pa, trebalo bi da naučiš.
Možda si dobar u tome, možda nisi, hmm?
Eksperiment. - Mm-hm.
Lora voli čoveka koji ume da kuva.
Kako idu stvari između vas dvoje?
Mi smo samo prijatelji. - Ma hajde.
Stekao sam utisak da si više od toga.
Je li to ono što ti je rekla?
Ne treba mi Lora da mi nešto kaže da bih to znao.
Mogu da osetim stvari. Znam je već neko vreme.
U redu. Mislim, Nikad ne bih pretpostavio...
Ali, Ričarde, dovela te je u moj život da pomogneš,
a ne da komplikuješ stvari.
I zato sam ovde, da pomognem.
Dobro dobro. U tom cilju, onda, mislim... a
ovo su samo moja razmišljanja...
Mislim da bi bilo bolje da prestanete da se viđate.
Čekaj, šta?
Niko ne voli kada stvari postanu preterano komplikovane.
Idem van grada da upoznam neke ljude o mojoj knjizi.
Pretpostavljam da ćeš, kad se vratim, srediti neki novi aranžman.
Prijatno.
"Prešao je granicu, ali ja nikada ništa nisam sredio.
"Ona je mene sredila. Dušo?
Jesi li kod kuće?
Hej, uh...
Kupio sam ti neke stvari iz Bambu Hauza.
Znaš, one knedle koje voliš.
Dušo?
"Otišla je.
"A onda sledećeg dana, to se desilo."
"Profesor Džozef Vider je pronađen mrtav."
"Prebijen do smrti."
"Neki narkoman je priznao zločin. "
"Zajednica Voterford koledža je svarila tragediju
i ja sam postao romanopisac bez reputacije,
"mučeći se u mraku."
"A Lora Bejns? Kasnije sam saznao da je nedelju dana pre ubistva"
"otišla kod Suzan Ejveri, Viderovog kontakta u Ministarstvu odbrane,"
"polažući pravo na vlasništvo nad Viderovim radom."
Ne, ne ide tako.
Vlada SAD naručila je studiju. Zasluge idu profesoru Videru.
Ali ja sam to napisala!
Vidite, gđice Bejns, ne znam kakav ste dogovor sklopili sa dr. Viderom,
ali preporučujem vam da se dogovorite sa univerzitetom ili direktno sa njim.
Ma hajde! Ovo je moje delo i on je samo stavio svoje ime na njega!
Žao mi je. - Je li to sve što možete da kažete?
Ovo je sranje!
Ne možete se samo tako izvući!
"Posle ubistva, nestala je."
"Bilo je kao da je pala sa lica Zemlje."
"Do dana kad sam je opet video."
"Sve do dana... kad sam je opet video. "
Dok je nisi ponovo video gde?
Ah, ti držadžijo!
LORA BEJNS
Znaš šta? Verovatno je mrtva.
Njen broj socijalnog osiguranja je i dalje aktivan.
Ona nema adresu, nema prisustva na društvenim mrežama,
nema mesta poslovanja, ništa.
Samo jedna stara slika iz srednje škole. - Pa šta? Ona je privatna osoba.
Isto je i sa Vejnom Deverom, Viderovim čuvarom.
Nema broja telefona, nema istorije poslova.
Napravio sam obrnutu pretragu adrese, ništa.
Kao da su svi iz Viderovog života u to vreme sada jebeni duhovi.
Znaš šta?
Činiš da se osećam kao Želim da budem jebeni duh.
Jedina kojoj sam uspeo da uđem u trag je Finova bivša žena.
Idem da razgovaram sa njom.
I šta će ti do kurca ona reći? - Ne znam.
Možda zna nešto.
Znaš? Fin je možda bio na nečemu.
To je mnogo nečega i možda i ako i ali.
Vidi, čoveče, ako je Ajzak Semjuel nevin i mi smo sklonili pogrešnog momka, hajde.
To je prilika za nas da to ispravimo.
Tip je priznao! - Znam da je priznao, Ok?
Priznaje da je te noći bio u kući. On kaže to.
Ali takođe kaže da je pre nego što je mogao bilo šta da uradi,
neko drugi ušao u kuću. - Ko?
Ko je ušao, Roj?
Ne znam. - Pa, ako ti jebeno ne znaš, onda ni ja jebeno ne znam.
Idem da pišam.
I još jedno zakucavanje! Ovaj klinac gori!
Hej!
Šta koji kurac, čoveče?
Žao mi je.
Halucinacije su često uobičajeni nuzproizvod procedure.
Ali ja sam video samo njene slike.
Da, pa, to ukazuje na opoziv, čak i ako to nije bila ona.
Isto je i sa delovima memorije koje ste prijavili.
To znači da vaši nervni putevi počinju da se ponovo aktiviraju.
Dakle, neću samo da poludim, onda?
Daleko od toga.
Vi ste zapravo ono što bismo nazvali dobrim rezultatom.
Tretman radi.
Spusti to!
Gđo Fin? Žao mi je što vas uznemiravam. Ja...
Ti si policajac?
Roj Frimen, da. Zvao sam.
Da, ja sam zapravo, znate, uh... penzionisan.
I tako više nisam u policiji.
Dobro. Nikada nisam volela policajce.
Nema smisla. Ričard je bio mnogo stvari...
paranoičan, obmanut,
pravi mizantrop.
Ali on nije bio narkoman.
Dakle, mislite da je njegova smrt bila nesrećan slučaj?
Kladim se da je ta pička, Elizabet Vestlejk, imala neke veze sa tim.
Žao mi je. Ja... ne znam ko je to.
Da. Nisam ni ja do nedavno.
Luda kučka.
Imali su veliku svađu nekoliko nedelja ranije Ričard se iselio.
Elizabet... Vestlejk?
Da. - Da. Ok.
Ričard je ponovo počeo da pije.
I jedne noći dolazi kući vrišteći na telefon sav ljut.
Huh. Ne, ne, ne.
Ne, ne, ne.
Ne, ne, ne, slušaj me, Ok? Nemoj da me jebeno lažeš!
Mora da je mislio da spavam.
Ok, znam šta si uradio. Da.
I nećeš se izvući sa tim.
Jeste li ga ikada pitali oko čega je bila svađa?
Pokušavala sam da ne pričam sa Ričardom kad je bio takav.
Jasno.
Pa sam čekala dok nije zaspao.
Sledećeg dana sam nazvao broj i dobio njenu govornu poštu.
Šta još znate o njoj?
Znate li šta ona radi? Znate li kako se povezuju?
Ne. - Ništa?
Upravo ste je nazvali ludom kučkom. - Vidite, sve što znam je da ga nikada
ranije nisam čula da tako razgovara sa nekim.
Čak ni samnom.
Ako mene pitate... ona ga je ubila.
Gđice Vestlejk.
Oh. Gdin Frimen.
Jesmo li se upoznali?
Žao mi je. Imam uslov.
Zaboravljam mnogo stvari. - Pa, žao mi je.
Upoznali smo se davno u prolazu.
I čitala sam o vašoj nesreći u novinama.
Bi li vam smetalo da vas pitam gde?
Gde smo se upoznali? - Volela bih da mogu da pričam. Ali moram u kancelariju.
To je u redu. U stvari, samo sam hteo da
razgovaram sa vama o Ričardu Finu.
Sad, postoji neko koga bih volela da zaboravim. - Zašto je to?
Pretpostavljam da vas nikada nisu uhodili,
da se osećate kao da uvek morate da gledate preko ramena.
Oh. da, pa, znate, uh...
imao je na umu da imate neke veze sa ubistvom Džozefa Videra.
Dakle, razgovarali ste sa njim?
Ne, nisam. Uh...
Pokušao sam, ali on je preminuo.
Vidim. - Da. - Ostavio je nešto iza sebe, ipak.
Memoari. I pitao sam se biste li želeli da ih pogledate.
Mogli bi da mi kažete šta mislite.
Naporno sam radila da zaboravim to vreme u životu,
smrt profesora Videra, i radije ne bih to ponovo preživljavala.
Potpuno razumem. Da.
Znate, ipak, uh...
postoji čovek koji je osuđen na smrt zbog ubistva Džozefa Videra
i njegov sastanak sa smrću se približava.
Dakle, možda biste mogli samo, znate, da pogledate.
Ako budem imala slobodno vreme.
Veliki. Hvala vam. Mnogo vam hvala.
U redu. - U redu. Ugodan vam dan.
Vi vodite računa o sebi, sada, Roj.
Dostupni su rezulatati vaše pretrage
Vejn Devero ADRESA: VFW Parkvej, 1916 ISTORIJA UPOŠLJAVANJA
VEJN DEVERO
To je to, čoveče.
Gdine Devero?
Prošlo je dosta vremena. Trebao mi je sekund da vas se setim,
ali moja priča je ista kao i tada. Samo nikad nisam morao da vam to kažem jer...
već ste imali svog čoveka.
Pa, ako ti je u redu, Voleo bih da to čujem sada.
Da? Zašto to?
Samo se vraćam kroz stvari.
Proveravam jesu li sva prava polja označena, znaš?
Ok. Pa...
Profesor Vider me je pronašao kad sam bio ljuska onoga što jesam.
Pomogao mi je da opet stanem na noge.
Unajmio mi je za posao na održavanju.
Mislim, sećam se kristalno jasno, čoveče.
Bio je kao slavna ličnost. Svi su ga voleli.
Radio je svakakve poslove. Ne znam šta tačno, ali
uvek je bilo ljudi u poseti. - Hvala vam mnogo.
Bitni ljudi. Ljudi iz vlade,
Ministarstvo odbrane. Vodio je suđenje za njih
van svog odeljenja na koledžu. Pacijenti sa traumama.
Testiranje leka koji je razvio.
Pretpostavljam da sam bio savršen kandidat.
Bio sam prvi na terenu u Iraku.
Video sam svoj deo pre nego što sam popio metak.
Nisam znao pravu štetu dok nisam stigao kući.
Jednostavno nisam mogao da ispravim. Vider me je pronašao u VA,
rekao da odgovaram njegovom istraživačkom profilu.
Kakvo istraživanje?
Vejn, šta ako ti kažem
da kroz medicinu i sugestiju
možeš da zameniš sećanje na svoju traumu Iraka
boljim sećanjima ili možda potpuno izbrišeš sećanje na svoju traumu?
Čoveče, rekao bih da me prijaviš.
Aktiviranjem suprotnih strana mozga
možemo osloboditi emocionalna iskustva
zarobljena u našem nervnom sistemu.
Ali pre nego što to loše sećanje nestane,
moramo se u potpunosti suočiti sa njim.
Dišite.
Rekao je da je efikasan u lečenju PTSP-a, ali to je bio samo deo lečenja.
Uzmite jedan ujutru.
I jedan pre spavanja.
Ostalo je taj lek koji je razvio.
Rekao je da može da izbriše sve.
Ali upravo ste mi rekli za Irak. Znači li to da tretman nije uspeo?
Oh, bio je neko vreme.
Detalji su izbledeli. Nema više napada panike.
Ali te pilule, čoveče, mislim...
imali su neke jebeno zle nuzpojave.
Nisam se više prepoznavao. Zamračio bih.
Nemam pojma gde sam bio, kako sam stigao tamo.
Dakle, prestali ste da uzimate lekove?
Mm-hm.
Da, protivno profesorovoj želji.
Gde vam je auto? - Došao sam ovamo taksijem.
Želite li vožnju? ASPCA u gradu kupuje moje otpatke za pse.
Sigurni ste? - Da čoveče. Sedište je slobodno.
Znate li nešto o Lori Bejns?
O, čoveče. Mislim da niko nikada nije poznavao Loru Bejns.
Ona i Vider su bili stvar, da? - Ne znam ništa o tome.
Po onome što je rekao, ona je samo laboratorijski asistent, ništa više.
Mislim, možda bi želela da bude. Ali ako su bili, nikad to nisam video.
Nije da nisam video druge.
S vremena na vreme sam dolazio u kuću, da popravim ovo i to.
Bilo je mnogo žena.
I o njima je vodio evidenciju.
Kakvu evidenciju?
Imao je 1 od onih kamkordera stare škole.
Pretpostavljam da je voleo da se ponovo osvrće na svoje prošle podvige.
Je li ga Lora Bejns ikada posetila zbog toga?
Niko. Jedini put kad sam čuo sam da razmenjuju reči
bilo je oko nekog istraživačkog rada koji su pisali.
Ali one noći kad je ubijen, ona i Fin,
došli su do kuće i nastala je nekakva svađa.
Moramo da vodimo racionalan razgovor bez svih ovih optužbi.
Jebeno lažeš! - On ne laže!
Oh! Hoćeš da ga braniš sada? - Ne treba da me brani. - Zbog čega su se svađali?
Jebi ga ako znam, Fin se stvarno razbesneo.
Znaš šta? Jebite se oboje. Zaslužujete jedno drugo. - Jel' me jebote zezaš?
On je otišao, a ja sam krenuo da izađem ispred,
da razgovaram sa njim, možda vidim šta je šta.
Ali on je jednostavno... otišao.
Ili nikad nije otišao.
U Finovoj izjavi, kaže da je u vreme ubistva bio sam kod kuće.
Pa, mislim, mogu vam reći samo ono što sam video.
Šta je sa Lorom? Jeste li je videli kako odlazi?
Da, kasnije u taksiju.
Pa gde ste vi otišli?
Moje uobičajeno. Old Voren.
Konobarica tamo, Dajan, čak i ona je bila jedna od profesorovih devojaka.
Bio je dobar čovek. Izgubio se, to je sve.
To se može dogoditi svakome od nas.
Ali to je kao što Biblija kaže.
"Ne sudite da i vama ne bude suđeno."
Hvala na prevozu.
Da. To sam ja. On je kod kuće.
DAJAN LINČ.
Dajan Linč.
Veoma, veoma zanimljivo štivo.
Zar me nećete pozvati unutra?
Mogu li vam doneti vodu? - Možda malo viskija.
Ja, uh... nemam ga u kući. Lekari.
Ne mogu ni da se setim kada sam poslednji put popio piće.
Jedna od retkih prednosti vašeg stanja, pretpostavljam.
Ne možete se setiti loših vremena.
Ne mogu da se setim ni lepih vremena. - Baš šteta.
Mora da je teško...
bez sećanja na prijatelje, porodicu, dosadašnja iskustva.
Nema konteksta ko ste. Vaše mesto u svetu.
Ne mogu da zamislim kako je to, osećati se tako izgubljeno.
Tako sam.
Dakle, šta mislite o Finovoj knjizi?
Bilo je...
gomila sranja.
Dakle, vas dvoje ste bili, uh... nikad ljubavnici?
Ne. To je bila samo njegova mala fantazija.
Ljudi stalno izmišljaju stvari.
Lažu da se zaštite.
Fabrikovanje istorije da se pojavljuju više
nego što jesu jer je stvarnost previše bolna.
Razgovarao sam sa Vejnom Deverom. - Hmm.
Činilo se da je potvrdio mnogo toga što je unutra.
Vau. Još jedan pouzdan svedok. Ipak, ima smisla.
Mnogi veterinari koji pate od traume okreću se izumu bežanja.
Video igrice, pornografija. - Dakle, je li izmislio istraživačku
studiju na kojoj je i Vider radio? - Ne. Vejn je bio učesnik u tome.
Ali ako se dobro sećam, nije pozitivno reagovao na protokol.
Zamerio je šta mu je to uradilo.
Bio je sklon napadima besa, agresije.
Izgleda da znate puno o njemu.
Pa, prepisala sam dosijee Viderovih pacijenata. Skoro svih.
Ponekad saznaite stvari koje biste više voleli da niste.
On je rekao da Vider je nameravao da objavi svoja otkrića, pa...
To je ono što radite. Radite godinama i onda objavite svoje nalaze.
Ali on je umro pre nego što je završen.
Mislite li da vam je dao priznanje koje ste zaslužili?
Umro je pre nego što smo i to uspeli da rešimo.
Lek koji može pomoći ljudima da zaborave prošlu traumu.
Čini mi se da bi neko mogao da zaradi mnogo novca na tome.
Sada mislite da ga je neko ubio zbog novca.
Možda nemate pamćenje, gdine Frimen, ali imate zavidnu maštu.
Ljudi ubijaju iz mnogo različitih razloga.
Kontaktirao sam Suzan Ejveri,
Viderov kontakt u Ministarstvu odbrane. - Znam ko je Suzan Ejveri.
Decenijama je sarađivala sa Viderom. - Dakle, takođe znate da je ona
preuzela njegovo odeljenje u Vaterfordu.
Hmm.
Znate, ovaj razgovor bi bio mnogo bolji sa viskijem.
Voleo si dobro piće, Roj.
Sad se odlučite.
Daću ti pet sekundi da otkopčaš oružje.
1. 2.
3 - Dosta zabave. Otkopčaj ih.
Heri, Džeksone, uzmite gvožđuriju. - Dok!
Želi li još neko da okuša sreću?
Krenimo! - Hajde, nastavite da se krećete, svi!
Oh, jebote.
911. Koji je razlog vašeg hitnog poziva?
Da, uh, želim da prijavim pucnjavu.
Gdine Frimen, pročitaću vam vaša prava.
Imate pravo da ćutite. Ako odbijete ovo pravo,
sve što kažete može biti upotrebljeno protiv vas na sudu.
Imate pravo na advokata.
Ako ne možete da priuštite advokata, sud će vam ga dodeliti.
Jesmo li sve završili?
Slučaj zatvoren. Još jedan van knjiga.
Hajde da proslavimo. Ja častim.
Da. Pridružiću ti se kasnije.
Čekaću te u kolima.
Ako ne možete da priuštite advokata, sud će vam ga dodeliti.
Razumete li prava koja sam vam upravo pročitala, ser?
Znaš, ti si jedan srećni kučkin sin.
Te sigurnosne kamere su ga uhvatile kako pokušava da te pregazi.
Biće mnogo birokratije, ali, uh,
to će dokazati da je to samoodbrana.
Hvala što si došao. - Da, naravno.
Ti bi uradio potpuno istu stvar za mene.
CSI je pronašao dve bočice fentanila u Deveroovom kamionetu...
isto sranje koje je ubilo Fina.
Oni to zovu ubistvom.
Šta?
Devero je ubio Fina? Zašto?
Zaustaviti ga da ga identifikuje za Viderovo ubistvo?
Naravno. Ima smisla.
Ne. Ne, to nema jebenog smisla.
U svojoj prokletoj knjizi, Fin pokazuje 100 %
na Elizabet Vestlejk, a ne Deveroa.
Nešto nije u redu.
Da, nešto nije u redu.
Nešto nije u redu s tobom, Roj.
Ajzak Semjuel je počinio ovo delo.
Ajzak Semjuel je to priznao.
Za mesec dana biće pravde i on će biti mrtav.
I možep krenuti dalje i zaboraviti na sve ovo.
Jesam li bio dobar policajac?
Jesi li bio dobar policajac? Šta? O čemu do kurca, to pričaš?
Jesam li bio dobar u svom poslu?
Ili sam bio loš policajac? Jesam li bio usrani policajac?
Jesam li bio lenji kučkin sin koji je
upravo obeležio svoju karticu i pojavio se?
Roj, bio si jedan od najboljih.
Bio si sjajan policajac.
Moje ime nije ni na jednom od formulara.
Šta? - U Vider fajlu.
Moje ime nije ni na jednom od formulara.
Ni na izveštaju o incidentu...
ni na listama svedoka, forenzičkom nalazu, Semujuelovom priznanju.
Ništa od toga.
Tu je samo tvoje ime...
na svemu tome.
Šta pokušavaš da kažeš, Roj?
Pregledao sam fajlove predmeta 30 godina unazad. 30 godina.
Svaki, svaki dokument, svaki do jednog...
potpisali smo zajedno.
Moje ime pored tvog.
Osim ovog.
Zašto je to?
Vidim šta radiš ovde, Roj.
Razgovarao si sa svima ostalima.
Sad ćeš da mene optužiš.
Isuse Hriste, Roj, ti si neko jebeno delo.
Došao si u moju kuću niotkuda,
tražeći moju pomoć,
a sad me optužuješ?
Jebi se, Roj.
Jebi se.
Ja nisam ubica!
Večeras si u retkoj formi.
Gde je ona?
Neće ući neko vreme, Roj.
Dobro. Uh huh.
Izašao sam. - Oh, ne uzimaj mi auto, Roj.
Hej, vratiću ga sutra.
Šta si uradio, nikada neću zaboraviti.
Sutra.
Još nismo otvoreni.
Nije li ovde bio neki stari sedokosi momak nekada koji je vodio ovo mesto?
Erik? Erik O'Toul?
Da, on je u penziji. Mogu li vam nešto pomoći?
Sada je to mesto mog oca.
Da, tražim ženu koja je takođe radila ovde.
Njeno ime je Dajan. - Oh, mislite na Dajan Linč?
Da, tako jee. Imaš li ideju gde da je nađem?
Da, samo na Kalvariji Katolik.
Umrla je pre oko 5 godina.
Oh, nije valjda? Jebi ga.
Je li jvam bila prijateljica ili tako nešto?
Eh, dala je iskaz u slučaju na kojem sam radio.
Samo sam pratio. - Dakle, ti si policajac? - Nekad bio.
Pa...
na moj račun.
Moj deda je bio policajac.
Tek nedavno sam se setio Ja zapravo, uh...
Volim ovo da radim. - Zar ne volimo svi?
Za Dajan.
Hej. Smeta li ti ako koristim tvoje kupatilo?
Odmah iza ugla, sa druge strane džuboksa. - Hvala.
Halo? - Gdine Frimen?
Suzan Ejveri vam uzvraća poziv.
Tup predmet u glavu.
Hm, Suzan? - Sa Vaterford kolledža.
Imam nešto za vas.
Sigurni ste da vam ne mogu doneti čašu vode?
Ne, ne, dobro sam.
Rekli ste da imate nešto za mene?
Ne znam gde je original. Verovatno u skladištu u DOD-u,
ako sbih morala da nagađam, to je jedina kopija dok sam radila tamo.
Efekt ogledala. - Vider je bio prilično ponosan na ovo delo.
Mislio je da će to pomoći ljudima koji pate od svoje traume.
To je nagrađivano istraživanje. - Nikada nije objavljeno?
Bar ne pod njegovim imenom. - Ne razumem.
Pretpostavljam da niste pročitali njenu knjigu.
Ažurirala je Viderovo istraživanje dodatnim nalazima koje je
prikupila tokom godina dok je doktorirala. - Znači, ukrala mu je rad?
To se stalno dešava u akademskim istraživanjima.
Osim toga, ko bi protestovao?
Vider je mrtav. - Ali imali ste ugovor sa njim?
Nije tako jednostavno. Pre nego što je Vider umro,
Lora Bejns mi je došla sa tim rukopisom.
Da, čuo sam da nije bila srećna. - Tvrdila je da je rad njen.
Vider joj nije odao priznanje koje zaslužuje.
Ovo je sranje! Ne može tek tako da se izvuče sa ovim!
Pa, kako ga je objavila? - Širili smo ga u nekoliko
bolnica VA, ali su se prioriteti odeljenja promenili.
Nekoliko godina kasnije nakon što sam počela da radim ovde,
pronašla sam njenu recenziju knjige.
Pa... zašto niste krenuli na nju?
Nije bilo ničega da se krene na nju.
Projekat je zatvoren.
Vider je nekada živeo ovde, zar ne?
Preko Čestnuta. Očigledno je kuća još prazna.
Tup predmet u glavu.
Ima li znakova toga?
Ne. Ali par bezbol palica u garaži.
Jedna nedostaje, zar ne?
Tamošnji čuvar je rekao da su sve potpisane od strane Kuće slavnih,
tako da verovatno vrede mnogo novca.
Hoćeš da razgovaraš sa njim?
Hoću. Hajde. - Ser.
Šta imaš tamo, Roj?
Nikada niste pronašli oružje ubistva iz slučaja Vider, zar ne?
Stavio si ovo ovde?
Vrati je u rupu, Roj.
Važi za oboje, ulazite unutra.
Zašto me jednostavno nisi mogao saslušati?
Jednostavno nisi mogao da to pustiš, je li?!
Šta si uradio, Džim? - Šta sam uradio?
Počistio sam tvoj jebeni nered.
Pre 10 godina. Zar se ne sećaš ničega od ovoga?
Šta je Dajan uradila? - Dajan?
Rekla mi je šta znaš.
Dajan Linč? - Beži od mene!
Iz vašeg omiljenog bara. Ona je bila jedan od Viderovih pacijenata.
Dosta, Lora.
Rekao sam ti da ću se pobrinuti za ovo.
Oh.
Poznajete se?
Vidim. Dakle, vi ste zajedno u ovome?
Jebi me. - Ne, razumem. Razumem, Džimi.
Tvoja žena se stvarno razbolela. Duboko si u dugovima.
Ona dolazi, plaća da ti ubiješ Videra da bi ona mogla da objavi svoju knjigu,
a ti, ti prikuješ Ajzaka Semjuela, zataškaš sve.
Ne, ne, ne, ne, ne. Nisam mu platila da ubije Videra.
Upoznali smo se tek posle tvoje nesreće.
Moj život je uništen.
Bila sam suočena sa gubitkom godina kliničkog istraživanja.
Ime "Lora Bejns" uvek bi se povezivalo sa onim što se dogodilo.
Onda se pojavio tvoj partner, postavljajući sve vrste pitanja.
Nisam znala šta hoće, ali on nije popustio i tako sam se uplašila.
Oh, jebi se, Lora!
Pa, sam... otišla.
Preselila sam se, promenila ime, počela ispočetka,
završila istraživanje i objavila moju knjigu,
nadajući se da ga više nikada neću videti.
Ali onda, pre nekoliko godina, Ričard Fin je počeo da čačka okolo.
Ona je autor. Elizabet Vestlejk.
Ali ona je promenila ime. Nekada je to bila Lora Bejns.
Mora da je uzela Viderovo delo nakon njegove smrti.
Ako mene pitate, ona ga je ubila.
Onda nekako, tvoj partner me je pronašao i pojavio se sa ispruženom rukom,
a ovoga puta za novac.
Sve ovo, sve ovo je samo jebeno sranje, Roj.
Ne lažem. Ucenjivao me je.
Rekao je da će izaći u javnost sa dokazom
da moja knjiga nije moje delo ako mu ne platim.
Znači, ubio si i Ričarda Fina u slučaju da on dobije istu ideju?
Nisam nikoga ubio.
Ubila je Fina na isti način na koji je ubila Videra.
Fin piše knjigu o ubistvu i
misli da ste vi ubili Videra. Morate razgovarati s njim.
Tuđim rukama. - Ok.
Kažem ti, Lora, možeš da se zajebavaš koliko hoćeš, ali ja nisam...
Devero je već bio obučeni ubica.
Kad je sklonila Fina, naterala ga je da krene na tebe.
On je kod kuće.
Sačekaj dok ne ode i onda se pobrini za to.
Ona je manipulator, Roj.
Ona trenutno manipuliše tobom.
Ona natera ljude da uđu i rade njen prljavi posao, a onda samo odkliže.
Ona mora da odgovara.
Hm, to je tako smešna stvar, um,
stvari sa kojima može da živi i
stvari koje jednostavno ne može da podnese.
Da umrem ne znajući za oboje, sada kada...
Oh, to je posebna vrsta blaženstva.
Ono što sam uradio...
uradio sam za tebe.
ROJ FRIMEN
Najnovija vest o decenijama starom ubistvu na koledžu Voterford kao
novi dokaz o brutalnom ubistvu
profesora psihologije Džozef Vider
oslobađa čoveka koji je osuđen na smrt.
29-godišnji Ajzak Semjuel osuđen je za ubistvo iz osvete,
i trebalo je da umre smrtonosnom injekcijom za samo mesec dana.
Ali informacija otkrivena nakon dvostrukog ubistva
prošlog utorka u Viderovoj
napuštenoj kući priča drugačiju priču.
Navedite 3 predmeta u ovoj prostoriji.
Stolica, lampa... sat.
I 3 predmeta koji nisu u ovoj prostoriji.
Čaša za vino, novine, pištolj.
Današnji datum? - 21. Oktobar.
Vaše mesto rođenja? - Larksvil, Pensilvanija.
Ime tvoje majke? - Florens.
Ime vašeg oca? - GDžordž.
Vaša srednja škola? - Sout Sajd.
Vrlo dobar. Izgleda da je tretman bio veoma efikasan.
Mora da je zadovoljstvo ponovo se sećati.
Da.
Bivši detektiv koji je istraživao slučaj pre 10 godina,
Roj Friman, bio je ključan u privođenju odgovornih strana pravdi.
On je otkrio uvrnutu zaveru za ubistvo
za najam sa korenima u policiji okruga
Vašington i akademskoj zajednici Voterford.
Frimen, visoko odlikovani detektiv, napustio je policiju pre
nekoliko godina posle saobraćajne nesreće...
Profesor Vider je doktor. Položio je zakletvu.
Čuvajte ih od zla i nepravde.
Uh huh. Pa i ona se zaklela.
Obojica smo.
Da ima i držati, u bolesti i u zdravlju.
Došla je da ga vidi pre 6 meseci
o nekim, uh, nerešene traume.
Znaš, Samo ti ne verujem.
Njen otac alkoholičar, bila je...
Bila je zabrinuta da ponavlja obrasce u vašem braku.
Bila je ranjiva i on je samo iskoristio prednost.
Žao mi je što moram biti taj koji će vam ovo reći.
Pa, zašto si ti? ha? Samo za jebote?
Želiš da verujem da si neka vrsta dobrog Samarićanina
ko je samo pomislio da treba da znam da moja žena jebe svog psihijatra?
Je li to?
U slučaju da želite dokaz.
I šta je na tome?
Tvoja žena.
# Oh, ah, nevolje koje sam imao...
Samo me pusti.
Odjebi od mene! - Otvori vrata, Dajan. Otvori vrata!
Ostavi me na miru!
Samo me pusti.
Oh! Tako brzo nazad?
Ja sam... žao mi je.
Ne.
Isuse jebeni Hriste! Roj!
Hajde da to završimo.
# Pa, to je izlazak meseca danju
# Da, tama je kristalno čista
# U pustinji i niz hodnike
# Nekako me uvek privučeš blizu
# Svi obučeni u zlatno
# Bio sam budala
# Uradio sam ono što si mi rekao
# Ali nema odmora za usamljene
# Da li su zli zaista slomljeni?
# Da
# Hej, hej, slatka draga
# Hej, hej, Mrzim što te vidim kako padaš
# Kao topovska kugla
# Možda ipak nisi anđeo
# Sad kažeš da me ne poznaješ
# Ali ti si me učinio onim što jesam
# I ne radi se o osećaju
# Možeš li da živiš sa onim što si uradila?
# Šta si uradila
# Da
# Hej, hej, slatka draga
# Hej, hej, mrzim što te vidim kako padaš
# Kao topovska kugla
# Možda ti nisi anđeo
# Hej, hej, slatka draga
# Hej, hej, mrzim da te vidim kako puziš
# Kao topovska kugla
# Možda ti nisi anđeo
# Možda ipak nisi anđeo