NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Хтось постійно каже «ні».
А дехто скоріше скаже «так».
Я всьому кажу «так».
Стою! Так!
Агов!
Стрибай до нас!
Так!
-Еллісон? -Коли я зустріла Карлоса…
-Ви Еллісон? -Так.
Я трохи надпив вашої кави. Нічого?
…то знайшла в ньому однодумця.
-Арепа пабейон. -Арепа парійо.
-Пабейон. Так. -Пабейон. Так.
Може, прогуляємо роботу й підемо на пляж?
Так! Я готовий.
-Думаєш…? -Так.
Познайомити з батьками?
Звісно познайомити.
Полазимо по скелях?
Еллісон!
Зараз! Карлосе!
Лізу, іди сюди.
«Так» було девізом наших стосунків.
-Еллісон, чи береш ти Карлоса… -Так!
-Карлосе, чи береш ти… -Так!
І хоча народження дітей — найкраща річ у нашому житті…
Нашим новим словом стало «ні».
Ні!
-Чотири, три, два, один. -Ні!
«Ні» — це частина батьківства.
«Ні» — це правильно.
-«Ні» — це відповідь. -Агов! Ні!
А батьки Лайли їй дозволяють!
Ні!
Діти, вилазьте з телефонів.
-Чекай, ні. Ще п'ять хвилин. -Ні.
Гей! Мамо!
Казати «ні» 50 разів за годину?
Ні! У жодному разі!
Ні, дзусь тобі!
Нандо?
Кеті, ти знущаєшся? Ти зробила лише пів домашки.
Ні!
Дзуськи, у жодному разі, хай там що,
за жодних обставин, ніколи у світі, ні!
Це називається батьківство.
Шеріл, як справи? Привіт.
Слухай, у мене питаннячко.
У мене співбесіда після обіду.
Ти б змогла забрати Еллі на кілька годин після школи?
А що там з печивом?
Добре, тоді замов нам три коробки кілечок.
Глазуроване? Та хто таке любить?
Гаразд, замовляй. Десять коробок.
Шеріл Нельсон обдирає мене.
Так, я почекаю.
Мамо? «Флікфест»? Тато казав, він не проти, якщо ти не проти.
Та невже?
Стоп. Ти йдеш на «Фрікфест»?
Клас. Будеш у колі своїх.
Це «Флікфест». Музичний фестиваль. Там круто.
Ну якщо вже ти кажеш, що там круто, то там просто відпад.
-То що скажеш? -Тобі 14.
Без дорослих не поїдеш.
Привіт! Я покладу блакитну записку й чек у її рюкзак. Спасибі.
Ніхто не їздить на фестиваль з батьками.
Тату, поможи! Мамо.
Що, сказала «ні»?
Якщо мама каже «ні», то «ні», сонце.
Серйозно? А може це «ми» кажемо «ні»?
Гей, дивіться.
Гадаю, цього разу харчової соди достатньо.
Виверження вафельного вулкана за три, два…
Не так змішав каталізатор.
У тебе ще вийде.
Є вже домашнє з математики?
Так, усе домашнє готове, крім математики. Вибач.
Ти казав, що зробив усе.
Гей, не хвилюйся.
У мене є харизма.
Я після роботи заїду в спортзал?
Треба різьбити скульптуру «Карлос».
-Сьогодні заїдеш у зал? -Так. Сьогодні.
-Точно? Сьогодні? -Сьогодні.
Сьогодні? Ні, не сьогодні. Сьогодні в нас…
-Твій… Їхній… -Ну ж бо.
-Річниця… День народження? Футбол? -Ти зможеш, уперед.
-Батьківські збори, тату. -Так. Збори.
Як ти можеш десять разів на день відкривати холодильник,
але не бачити цей календар.
Бо він став трохи складнуватий.
Аж очі болять.
У дитинстві було легко.
Прокидаєшся, ідеш до школи, пишеш твори…
Я вмію робити тверк.
-Що, «тверк»? -Я сказав «твори», а не «тверк». Серйозно?
-Абсолютно. -Еллі, ні!
Не з боку на бік. Угору-вниз.
-Сама покажу. -Кеті. Ні.
-Хочеш, я… -Ні-ні!
Вільно рухай стегнами.
Ніяких тут стегон. Діти!
Труси ними, Еллі.
Карлосе, зроби щось.
Ви трясете своїм тілом.
Ну ж бо. Труси, Еллі!
Ніхто нічим не трусить! Ми запізнюємось!
Побігли!
Так!
Каталізатор!
Тобто… мені шкода.
Можеш увімкнути свою музику, тату. Я не проти.
-Точно, люба? -Ага.
Добре. Дякую.
Я є ведмідь жувальний Смачний ведмідь жувальний
Я мармеладний, я зелений Я ведмідь жувальний
Я є ведмідь жувальний Смішний ведмідь жувальний
Я і танцюю, і співаю Бо я ведмідь жувальний
То що вона сказала?
Погані новини.
Мама ставить «Флікфесту» дизлайк.
Що?
Але ж вона така класна, розумна, й розкішна.
Я знаю.
Іноді думаю: «Це моя мама чи модель з подіуму?»
Якщо я така крута, то можу спокійно піти разом з тобою.
Ні, дякую.
Тримайся.
Ми ж два роки тому з'їздили на Тейлор Свіфт.
Було ж круто.
Мені було 12. Я була малою.
Тато мене відпустив. Він вірить у мене, і що я впораюся сама.
Він просто хоче бути добрим татусем, бо знає, що я скажу «ні».
Я теж у тебе вірю.
Просто на таких концертах, як «Флікфест», буде
повно людей, з якими ти ще не стикалася,
і без батьків тут нікуди.
Ну, і коли мені можна буде самій ходити?
Ніколи. Ти все життя ходитимеш на концерти зі мною.
-Навіть у твоєму віці. -А тоді особливо.
Ти полюбиш це, бо любиш мене.
Ще чотири роки… чотири роки…
Мамо, ні.
-Вуха в'януть. -Мамо!
Що ти причепилася до пісні?
Тобі ж подобається ця пісня.
-Це твоя колискова. -Я доросла.
Напевно, зменшу гучність біля школи.
Я не хочу сьогодні до школи.
Я не хочу тебе залишати, але мушу.
Тобі треба до школи, мені треба на роботу.
-Ні. -Так.
«ІКАР» МАЙБУТНЄ РОЗВАГ
Дрони — лиш надворі, 50-й раз кажу!
Вибач, мамцю.
Вітаю, м-ре Торрес, обіцяю, це не повториться.
Дивіться. У мене вийшло. Працює. Вийшло…
Агов, надто голосно.
Агов! Джоан?
Народе!
Дуже голосно.
Але в рекламі напишуть, що ці динаміки розплавлять вам мізки.
-На це ліцензію не дадуть. -Ясно.
Фу.
Я тут, щоб вберегти нас від суду.
Знизьте децибели.
І їжі у відділі тестування не має бути.
Я попрошу викинути цей сендвіч.
Джоан? Обоє.
Допив.
Я ненавиджу казати «ні», але це моя робота.
З ПОЛЯ — ДИТИНІ ОРГАНІЧНІ ПРОДУКТИ
-Місис Торрес? -Вітаю.
-Ви очолювали маркетинг у «Калґер-Фуд»? -Так.
І немало, мені подобалось.
Але тоді народилися діти, і це було занадто для мене.
Виконуєте нараз різні завдання.
Я працювала й далі. Просто без зарплати.
Розумію. Я теж мама.
Звісно, зрозуміло.
Може, я трохи навіжена, але у мене гарне передчуття.
Як ви вважаєте?
Знаєте, я б рада взяти вас. Справді, але…
Прекрасно.
Еллісон, це посада для новачка.
Я шукаю якусь мілленіалку, яку затримуватиму
щовечора до десятої.
Щовечора.
Яка буде плакати в безглютенове буріто
з хештегом: «Хник. Робота — зло».
Я не хочу так з вами.
-Ви мені надто подобаєтеся. -Ви мені теж.
Котику, не переживай.
Та нічого.
Не знаю, чи хочу повертатися в маркетинг.
Щоб плакати в безглютенове буріто.
Якщо я повернуся на роботу,
то треба впевнитися, що діти впораються без мене.
Містере й місис Торрес.
Вітаю, сідайте.
Дякую. Одразу два вчителі.
Раніше звільнимося.
Це через оцінки Нандо? Ми працюємо над тим, щоб…
Річ не в оцінках Нандо, хоча вони й не дуже.
Кращають.
Ми обоє хотіли зустрітися,
бо помітили схожість у проєктах Кеті й Нандо.
І яку саме?
У мене на уроці англійської Кеті написала таке хайку.
«У клітці пташка.
Я у мами в полоні.
Мамо, відпусти».
«Я у мами в полоні».
-«Мамо, відпусти». -П'ять, сім, п'ять. Так, хайку.
Спершу я не звернула уваги,
поки містер Чен не показав мені відео Нандо для уроку історії.
Він зняв відео?
Це круто.
Просто погляньмо на це відео.
Перегляд цієї програми неповнолітніми заборонено.
Сцени насилля, лайка й оголення.
Заберіть дітей від екранів.
Спокійно. Оголень немає.
Це добре.
Сталін, Муссоліні
й мама.
Моя мама, може, нікого не катувала.
Поки що.
…але в нас вдома вона щонайменше диктатор.
То я, виходить, диктатор.
Двічі не прошу, Нандо.
Робитимеш, що кажу й коли кажу.
Я твоя мати. Маєш слухатися.
Бо він має…
Її мета — максимальне придушення.
Поки не зробиш домашнє, не підеш.
Ну, ми ж батьки.
Стій. У нас тут «1984». Велика Мати стежить за тобою.
Гарне ім'я. Жорстке.
Міс Гоффлінг може задати веселу книжку?
Твори депресивні. Ви читали «Маленькі жінки»?
Одна з них помирає.
«Маленький принц»?
Без сім'ї.
Гаррі Поттер — сирота. Веселих книжок немає.
Не тікай від мене.
Нандо!
Куди ти?
Котику. Та на комп'ютері можна ангела чортом намалювати.
-Це ти винен. -Я? Чому?
Бо ти — веселий татко, якого всі люблять,
а я — поганий коп.
У тому ж відео нема тата-злодія, правда?
Скоро це з'явиться в «Ютубі». І я стану відомою мамою-психопаткою.
Як це ти став веселуном? Це була моя роль.
Еллі, роль тирана я виконую на роботі весь день.
Щоразу, як заходжу в офіс, люди перестають сміятися,
а коли вертаюся додому, діти усміхаються, коли мене бачать.
Так, але це нечесно.
Я розмовляю з дітьми таким тоном, що сама себе лякаюсь.
Перепрошую. Є пропозиція.
Я не хотів вас налякати. Я просто підслуховував, чи то шпигував.
Тут так багато батьків ходять, тож я тут ховаюсь,
потім зголоднів і приготував картопляники.
Хочете картопляник?
Спробуєте? Вони гарячі.
Ідіть. Поїжте картопляників.
Ось, прошу, тепленькі.
Хто ви такі?
Це містер Дікон. Він шкільний психолог.
Але завдяки недофінансуванню, я ще й учитель фізкультури й футбольний тренер.
Пуми вперед! Довгий кидок для тачдауна.
Нічого не тямлю в спорті.
Так, я був науковцем.
Вивчав травну систему польових мишей.
Але я розуміюся у вихованні —
як педагог і як батько.
У мене шестеро дітлахів удома.
Тіммі, Томмі, Тоня, Таня, Тайсон і Даґ.
А на вигляд, ніби відпочивали на Таїті.
Хочете дізнатися про мій секрет?
Я влаштовую своїм дітям Дні так.
Дні так? Що це таке?
Вибираєте якийсь день у найближчому часі,
і протягом доби кажете «так» на все, що захотіли діти.
-Та ви що? -Так.
-Ви серйозно? -Ви кажете «так» на все?
Є деякі базові правила.
Не можна просити наперед,
і вбивати нікого, само собою.
Знаю, це божевілля, але це змінить ваші життя.
Це звільняє дітей і дає їм дивне відчуття самостійності,
а батьки можуть відпочити.
Що ж, містере… тренере Дікон,
мені б дуже хотілося взяти вдома вихідний,
хай діти роблять, що заманеться,
але краще на райдужному єдинорогу на Місяць полетіти.
Тоді знадобиться пегас.
Радше пегаріг.
Річ у тому, що ви не знаєте наших дітей.
Картопляники охолонули.
Якби ми до вас прислухалися,
це був би кінець світу.
Так. Я не знаю ваших дітей.
Я не знаю всього,
але…
Скажу таке.
Скажіть «так» Дню так.
М'ясний рулет!
«Діти, для яких провели День так, їдять менше цукру», —
ого, — «і менше сидять в інтернеті».
Дурня якась. Не вір у це.
Усе має свою причину.
Може, ми не просто зустріли цього картопляника.
Може, якщо не будемо такими серйозними, усе покращиться.
Ти ж сама це казала.
Ми намагалися все робити правильно. Може, спробуємо щось нове?
Ну? Стомилися чути, який я класний?
Організуємо цьому Стівену Спілбергу День так?
Що таке День так?
Це коли батьки кажуть «так»
на всі прохання дітей — цілу добу.
-Шикарно! -Ущипніть мене, чи я не сплю?
Не радійте дуже. Мама не дозволить нам такого дня.
Що ти маєш на увазі? Чому не дозволю?
Бо День так — це весело.
А ти ж зануда.
Кеті, мама дуже навіть весела.
Вона дійсно весела.
У мене був важкий день, іду я лягати спати.
-На добраніч. -Ні, ми…
Нам треба…
-Усе добре. -Зайчику? Скажи мамі, що вона весела.
-Нандо? -Ти вчив нас не брехати.
Так, тату.
Слухайте!
Гей.
Звісно, ви так думаєте. Ви ж мене навіть не знаєте.
Я винайшла радість. Я була колись найвеселішою людиною.
Що сталося?
Сталося те, що народилося троє дітей, про яких треба було дбати.
Було важко, але не в тому річ.
А в тому, що я можу знову стати веселою.
Серйозно? Не може бути.
День «так» буде в нас.
Повеселимось усмак.
Доведу я вам.
Мама теж знає хайку.
Пробач, ти й ранку не витримаєш, не те що весь день.
А хочеш укладемо парі?
А знаєш? Залюбки.
А якщо так?
Якщо скажеш «ні» хоч раз,
я йду на «Флікфест» з Лейлою. І жодних дорослих.
Лише юні, неповнолітні, незахищені дівчата.
Котику, ти впевнена?
Я приймаю парі, міс,
бо знаю, що не скажу «ні».
А коли програєш, а так і буде,
я настільки весела, що все одно пущу тебе на той концерт.
-Та ну? -Серйозно.
Зі мною.
Я сидітиму поряд, триматимемось за руки,
махатимемо безтурботно руками.
Я з вами.
І я.
Уперед.
Разом — сила!
Проте є правила.
День так треба заслужити.
Поприбирати.
Зробити домашнє.
Ти можеш краще.
ДО ДНЯ ТАК — ШІСТЬ ДНІВ
Не можна просити нічого небезпечного чи незаконного.
Діти, що ви там робите?
Не переживай. Це повністю безпечно.
Є визначений бюджет,
і не можна просити помандрувати далі, ніж за 30 кілометрів.
А це означає. що ми не поїдемо в Японію, «Діснейленд» й не полетимо в космос.
Тобі треба буде казати «так» повністю на все?
Ну так, але є деякі правила.
Ой, знову!
10 БАЛІВ
Молодець.
Але останнє правило — найважливіше:
ми маємо повеселитися так, як ще ніколи з роду не розважалися.
ДЕНЬ ТАК
Прямо зараз.
Це День так!
Усі до одного, прокидайтеся!
Гаразд.
Вставайте, соньки. Ну ж бо! Вставайте.
Нандо, ще зарано.
Цілий день попереду. Лягай спати.
-Мамо? -Мамо?
Уже шкодуєш, мамо?
Вона так боїться, що закам'яніла.
Що?
Готові до Дня так?
Ти з'їла нашу маму?
Знаєте правило «Не стрибати»?
А якщо на ліжку?
-Так! -Звісно!
Гайда!
Я знаю, що ти надто доросла.
-Оце так веселощі! -Нандо!
Привіт!
-Вставай! -Ні!
Вставай!
-Тату! -Відчепіться.
День так.
Годі.
Вибачайте, сьогодні без телефонів.
-Ви серйозно? -Вибач, мамо.
Сьогодні весь день жодних екранів.
Ніяких тобі мобілок, планшетів, айпадів, нічого.
Що? Можна я хоч попереджу, що буду за межами?
-Будь ласка. -Я не бос.
Гаразд. Одна хвилина.
-І 30 секунд пройшло. Хутчіше! -Добре!
Не відправляйте динаміків, поки не прийде офіційний дозвіл.
Так, динаміки… Забудь. Я напишу тобі есемеску.
Вибач. Час вийшов.
А ви підготувалися.
А ми раді, що ти підготувалась.
Еллі нарядить тебе, зробить манікюр і макіяж.
Так, у мене вже є ідея.
Але сорочку залишиш?
Вибач.
Як гарно, що ти взяла акварелі.
Всюди намащуй.
-Це гарний спосіб змішувати. -Так.
-Серйозно? Хочеш взяти блиск? -Так.
Та ну, серйозно?
Можна розмалювати тебе, як хочемо?
Так.
-Нандо може їздити на скейті по дому? -Так.
Заведемо собі собаку?
-Про майбутнє не можна. Гарна спроба. -Ну добре.
-Так! Круто. -Прекрасно, шикарно.
-Гарно. -Ні.
Ні!
-Усе не те! -Та ну, Еллі, це ж шикарно.
Ось воно!
Тобі подобається, тату?
Так. Це найкраще перевтілення в моєму житті.
Скільки перевтілень у тебе було?
До цього?
Жодного.
Еллі, крутяк.
-Спасибі. -Що це таке?
Це список з наших п'яти прохань.
Щоб провести День так, треба виконати всі п'ять.
Люблю списки.
Номер один!
Це корейська?
Сніданок-сюрприз!
До машини!
Можна перевдягнутись?
Ні!
-Кеті? -Можна?
Ні, дзусь тобі.
Що це за блискітки біля п'ятого номера?
Головна подія.
Не можемо вам про це розказати ані слова.
Аніскілечки?
Менше знаєш — краще спиш.
Гаразд.
Я до того часу вже поїду на «Флікфест».
Там буде весело!
Я запам'ятала всі пісні співачки Хьор, вони чудові!
Мамо, Хе.
Хе? Гаразд.
-Хто така Хе? -Зараз по радіо.
Головна співачка на «Флікфесті».
Ми їдемо туди з Кеті й дівчатами.
Ти не їдеш.
Кузина Лейли — Джулі, купить для мене квиток.
Можеш сказати Джулі, щоб вона не розчаровувалася.
Бо в цьому парі переможу я.
Не переможеш.
Так, переможу.
-Так. -Ні. Не вийде.
Який сором.
Ми святкуємо наш день…
Ні! Про це не можна розповідати.
Гаразд.
Кава.
Сніданок.
Вітаю. Де карнавал?
Мов Ріо-де-Жанейро.
Що замовите?
-Мюслі? Смузі? -Так.
Оте, будь ласка.
Спробуєте «шлункодер»?
Так!
Коштує 40 доларів.
Якщо з'їсти за пів години, то безплатно.
-Саме так. -А що в нього входить?
Морозиво!
-Матінко. Я ж хотіла капучино. -Отакої.
Ви готові?
-Звісно. -Так!
Це чорниця. Я люблю чорницю.
Смакота.
Вам потрібно з'їсти все, що ви бачите на тарілці:
морозиво, брауні, вафельні ріжки…
Що це таке?
Стандартна угода.
І скільки людей уже втратили у вас очі?
Цього місяця? Чи взагалі?
Він юрист.
-Серйозно? -Так, я юрист.
-У вас пів години на це завдання. -Готові.
Аж руки сверблять.
На старт, увага, руш!
Еллі, гайда! Еллі, наминай.
Ви молодці, але треба ще швидше.
Морозива багато.
Ну ж бо! Уперед!
-Мізки обморозив! -Поможи братові.
Клоун з твого дня народження. Змії в туалеті. Літня школа!
-У нього не гикавка. -За ніс!
-Тягніть за язик! -Та не гикає він!
Хлопці, ну ж бо!
Я більше не можу. Мені гидко.
Зараз вибухну.
Я наїлася.
Тату, ти наче пилососиш це морозиво.
Я бачила, що він так може їсти ще на наших побаченнях,
знала, що це знадобиться.
Подай свою ложку.
Тату, тату!
Десять, дев'ять,
вісім, сім, шість,
п’ять, чотири, три, два, один!
Дива існують!
Ти в нормі?
Це було прекрасно.
Будеш блювати?
В угоді написано, що якщо їжу блюють, то перемога анулюється.
-Тримайся, котику. Ти зможеш. -Це ж честь сім'ї.
Тримай у собі.
Не думай про бридкі речі, як-то тонкі ковбаски.
-Так. -Ти зможеш.
На ваш вибір. Ось відро.
-Не треба. -Він у нормі. Вийшло.
Не можна.
Що ж, ми офіційно програли.
Та перестаньте.
-Лишенько. -Бідолашний.
Він нічого не виблював!
Вийшло через задній прохід.
У тебе вийшло!
Ну що, діти.
Гляньте на батька. Оце мужчина.
Він тепер легенда Дня так.
Але сьогодні більше нічого не їм.
Тату, зараз буде супер легко.
Простіше простого.
І санітарно.
Тобто санітарно?
Я не знаю.
Їдемо по унітази?
Тільки не це.
Оце я розумію.
Миття машини — це немов еліксир.
Діти, я так за цим скучив. Спасибі.
-Дякую. -Ага.
Так. Це просте завдання.
Уперед, так, ще трохи. Добре.
Агов. Ще одна маленька деталь.
-Опустити вікна! -Що?
-Чого? -Що?
Ви повинні. Це День так.
І що далі?
Не знаю. Твоя ж машина.
Мамо, просто скажи це.
Одне слово. Дві літери: «н-і».
Опускаємо вікна!
Ви чого!
Господи!
ОЧИСНА ПІНА
Мамо, макіяж!
От це так День так! Ого!
Так!
День так.
Тиждень у душ не ходитиму!
І так не ходиш!
СУШАРКИ
-Ми доживемо до вечора? -Вони нас у могилу зведуть.
Гей, Нандо, та ти…
Бридота!
Неочікуваний плюс такого очищення в тому,
що той запах нарешті зник.
Можна дізнатись, куди ми їдемо?
Вибач. Згідно з правилами, ви не маєте знати.
Годі вже питання ставити.
Ага, нове завдання —
то й нові костюми.
Це тобі, Кейті.
А це татові.
Ми що, танцюватимемо?
А ти тільки цього й хочеш.
Серйозно, куди ми йдемо?
Це водяні бомбочки?
Каблуї!
-Так! -Що таке каблуї?
Треба захопити прапор і жбурлятися водяними бомбочками.
Кеті в таборі навчилася. Ми вже грали із сусідськими дітьми.
Так, мама першою програла.
От ганьба була.
Виживуть лише справжні воїни.
Це був розгром.
Але сьогодні перемога за нами.
-Перемога. -Так!
Де ви набрали стількох людей?
Ми сказали, що тут буде кастинг-директор інтимно-романтичного реаліті-шоу.
Це ти, мамо.
Ага, «Спокусливий острів».
Побігли. Уперед!
«Спокусливий острів»? Гаразд.
Перемога за нами. Уперед!
Добридень.
Містере Торрес! Ви таки погодились!
-Так тримати! -А що ви тут робите?
Нандо попросив мене прийти.
Я буду суддею.
Але ви не тямите в спорті.
Це правда, але ж у День так не можна відмовляти, чи не так?
Займайте позицію.
Качки, хтось боїться?
А мали б!
Якщо хтось хоче тікати до матусі, якраз час.
Сер, можна показати своє портфоліо?
Я зайняв друге місце в 12-му сезоні «Холостячки».
А я в дев'ятому.
У 13-му.
Байдуже!
Кожна команда захищає свій прапорець.
Вам треба схопити чужий прапор,
уникнувши їхніх водяних бомбочок.
Якщо у вас влучили, ви вибуваєте.
Володар усіх прапорців — переможець.
А тепер починаємо гру!
-Синій велет! -Що?
Бий усіх!
Гаразд.
Досить. Люди на вас дивляться.
Ну що ж, хлопці, уперед.
Беріть свої прапорці й захищайте їх, як своє дитя!
Починаємо на рахунок три.
Три, два…
Переплутав. Вибачте.
Один, два…
три!
Мама — наш найгірший ворог!
На неї! Уперед!
З червоними буде легко.
Там мій чоловік.
Із зеленими теж. Кеті розумна. Нападе на батька. Уперед!
Ну що, хлопці… Головне — оборона. Добре?
Переждімо тут. Хай переб'ють одне одного. Я знаю, що роблю.
Спершу на татову команду — на червоних!
Це буде легко.
Ти, зі штукою на голові, вибула!
Ти, з пов'язкою, вибув!
Ще один з пов'язкою.
-Зробимо селфі? -Так, звісно.
-Як мило. -Познач мене в інсті, добре?
-Один, два, три. «Спокусливий острів»! -Круто!
Червоні, що ви робите? Це ж м'ясорубка!
Половина команди вибула!
Тримаємося, міняємо стратегією. До кінця. Біллі, відходь!
Люблю запах водяних бомб зранку.
Не біжи, у нас забагато втрат!
Вибула!
Забагато втрат! Відступаємо!
Усі відступаємо!
Нова стратегія.
Мем, мене звати Ерік.
-Я прийшов сюди показати мускули. -А я ще накачаніший.
У мене дуже показне тіло. Для ТБ.
Для ТБ. «Спокусливий острів». Прикрийтесь.
Нас убивають. Дай ту сумку.
Боєприпаси!
-Несіть! -Швидше!
Сині, хто вам сідниці підтирав у дитинстві?
-Мама! -Матері!
Хто вам чистив взуття в дитинстві?
Матері!
Бийтеся за маму!
-Сині, уперед! -Сині, уперед!
Нандо, ззаду!
Молодець, капітане Еллі.
Ура!
Ти вибув!
Уперед!
Бачите їх?
Стріляйте в моїх дітей!
Ви програєте!
Це халепа.
Хотіли зробити з мене воїна?
Я воїн!
Треба скооперуватися, щоб знешкодити її.
Згода.
А це чесно?
У коханні й каблуї все згодиться.
Уперед.
ШАШКА
Прекрасно. Вони нічого не бачать.
-Ага. -Граєш по-брудному, Нандо?
Я її не бачу. Де вона?
Бачив, куди вона пішла?
Ні. Побігли.
Мамо!
Є!
Ого! Тебе поранено.
Вибув!
Місис Торрес має червоний прапор!
Якщо схопить зелений, перемога за нею!
-Як ти це допустив? -Га?
Браяне, можна твій телефон на хвильку?
Треба по роботі.
Дружині замовите слівце?
Звісно.
Зажди, стій.
Мамо, та ну. Це все. У тебе навіть бомбочок вже немає.
То чому в тебе страх в очах, донечко?
Ні, ти більше боїшся.
Ти.
Ні. Ти!
-Ти! -Ти!
Стій!
Це моя мама!
У нас вийшло!
Сині — переможці!
Так!
Ми відправили нанокамери? Але ж дозволу немає.
Хай Алан скасує команду.
-Тату? -Зайчику.
-Ти говорив телефоном? -Я? Телефоном? Ні.
Я просто гуляв собі… На природі. Я люблю природу.
Було видно, що говорив.
Ні, неправда.
-Ні. -Тату, ти це чуєш?
-Що? -Звук іде з того куща.
Воно випало з гнізда.
Так.
Треба його повернути.
-Що? -Я думала, ти любиш природу.
Так, зайчику, але це дуже високо.
Якщо врятуєш пташечку,
я нікому не скажу, що ти говорив телефоном.
Помаленьку.
Хутчіше, тату! Швидше!
Сім'я тепер знову разом, зайчику.
Ура, тату!
Це була гарна ідея, зайчику. Дякую.
Що це таке?
Вона думає, що ти крадеш її дітей!
Ми просто їм помагаємо!
Еллісон, котику!
Еллісон!
Тату, злізай!
Зайчику, я злізаю!
Тату, ти як?
Добре, зайчику.
Усе нормально.
Господи! Геть!
Поклич маму!
Це було крутезно.
Бачиш? Я не завжди зануда.
Сьогодні — ні.
Мамо, ти ж не протримаєшся цілий день.
-Я ж досі кажу «так», правда? -Викличте швидку!
-Еллісон! -Це тато?
Ага, він.
То твій брат поможе тобі купити сухий лід, так?
Так. До речі, увечері буде дуже багато народу.
Буде крутезно.
Прекрасно.
Точно треба аж стільки соди?
Так, це найкращий каталізатор.
Чесно. Я тепер експерт в каталізаторах.
-Еллісон. Виклич швидку! -Я тобі передзвоню.
Швидку!
Треба лікаря, негайно!
Його покусали люті птахи!
Що? У мене сказ?
Вони там позасинали, мов кури в гніздах. Про гніздо я так, до слова.
Вона жартує. Правда?
Ага.
Ось і приймальня.
-Кеті за головну. -Добре.
Усі будьте біля неї, і щоб я вас не шукала.
-Швидше! -Усе добре.
Містере Торрес, розслабтеся.
Подряпини поверхневі. Усе буде добре.
Тобто без струсу мозку, сказу, синців? Йому вже можна йти?
Він у безпеці.
-Зараз вас випишуть. -Спасибі.
-Ти в нормі. Чудово. -Так.
Я завезу дітей, а ти поки відпочивай.
Котику, я не люблю бути занудою, але я не можу.
Може закінчимо іншого дня?
Та ну?
Так.
Звісно, якщо тобі погано, то їдемо додому.
-Спасибі. -Боже.
Я ще заскочу до офісу, а тоді додому.
Що ти сказав?
Що ще заскочу до офісу.
Тобто ти погано почуваєшся, щоб завершити цей день задля нашої сім'ї,
але прекрасно, щоб заскочити до офісу.
Там просто проблеми без мене.
Карлосе, якщо хочеш скасувати цей день — це твій вибір,
але дітям сам скажеш.
Тепер твоя черга бути тираном.
Місис «Т», послухайте.
Запропонувала Керен День так, а вона навіть слухати не хоче.
У нас є карета швидкої допомоги із сиреною.
Уяви, як весело буде.
Подорослішай, Джин. Серйозно.
Може годі бути занудою?
Випий пігулку.
Усе добре?
Так, я просто щойно з чоловіком посварилася.
Наваляти йому?
Ні, та ви що.
Шарпнути за труси?
Ні, просто вперше за рік десь я сьогодні відчула,
що ми разом, що ми одна команда.
-Ага. -А тепер йому треба на роботу, от тюхтій.
Наче Керен.
Вона злиться, бо я взяла наші заощадження й накупила таких швидких,
але я навіть не вмію кермувати.
Але людей насилу не зміниш.
Вам слід робити своє,
а він або прийде на вечірку, або сам винний.
Чиста правда.
Привіт.
Котику, можна тебе на хвильку?
Так.
Мені справді погано.
Не хочу вам усе зіпсувати.
Не журись.
Ти не псуєш. Роби, як знаєш.
Ти можеш або йти на вечірку, або ні.
Гаразд?
Так, що там у нас далі?
Четверте прохання. Подивимось.
Відвідати «Патс-ен-Стаф».
А це круто. Буде весело.
Але йому не зрівнятися
з «Меджик Маунтен»!
Що?
А як же правило обмеженої відстані?
Я вирішила зробити виняток.
Ага, і тато дещо хотів сказати.
Тату, кажи.
Діти, я трохи…
Я зараз трохи…
Я трохи погано почуваюся.
Тобі погано?
Ти поїдеш додому?
Гадаю, на «Меджик Маунтен» температура в мене злетить до небес!
-Стоп, а як ми туди доберемось? -Ой.
Машина досі на полі для каблуї, але так чи інак, це дуже далеко.
Але ж це День так!
Готові до американських гірок?
-Так! -Ура!
Затямте, якщо надійде виклик,
я вас одразу висаджу.
-А якщо ми цей виклик? -Господи.
А ти кмітлива.
Ой-ой, тримайтеся.
Можете сміятись з мене, але я взяла нам чистий одяг.
-Ого! -Про всяк випадок!
-Спасибі, мамо. -Оце я розумію мама.
Знаю, ти не любиш, щоб я тебе вдягала.
Краще вже, ніж пахнути бомбочками.
«Меджик Маунтен» замовляли?
Стежте за дорогою, добре?
Добре. Винна.
Увага, відвідувачі:
у сім'ї Торрес сьогодні День так,
тож я хочу, щоб ви й ви сказали «так». Чудово.
Годі вже цих «так», гайда розважатися!
Ну що ж. Хтось може принести мені щось перекусити?
Кажіть «так».
Ні!
Як я на це могла погодитися, Кеті?
Будь ласка.
-Чудово. Тримай, зайчику. -Дякую.
Дуже круто вибратись з дому, разом з усіма.
І треба частіше це робити, адже ти дорослішаєш.
Слід скористатися часом.
Я піду по солодку вату. Тобі взяти?
Ні, дякую, люба.
Кеті. Телефон…
СЬОГОДНІ ЗУСТРІЧАЄМОСЯ З ОЦИМИ
ВИСОКИЙ КАЖЕ, ТИ МИЛА
Клас.
Відпиши Лейлі негайно,
що її кузина не веде тебе на «Флікфест», а я.
Що?
-Постій із сестричкою, добре? -Гаразд.
Вона хоче звести тебе зі старшим хлопцем.
-Чому ти там лазила? -Ти сама його лишила.
Ти дарма нервуєшся, я ж не можу контролювати Лейлу.
Вона відповіла на твоє повідомлення. «Пацики в моїй школі — тюхтії».
Ти нишпорила.
Коли побачила фото, я відкрила чат.
Тату, прошу, підтримай мене.
Знаю, що ти хочеш самостійності, і що я зануда,
але я скажу прямо, Кеті.
Якщо не я тебе веду на концерт, то ти не йдеш.
-Я більше не беру участь у дні так. -Добре, ти покарана.
Як я могла повірити в казки про твоє перевтілення.
Ти мені не довіряєш.
Річ не в довірі. Річ у тому, що я мати.
Дай мені спокій.
Я вже можу жити й без тебе, а ти з цим ніяк не змиришся.
Катаріно.
Досить.
Зводи малих на каруселі.
Іди.
Ходімо.
Куди ми йдемо?
На каруселі.
Найкращий день у моєму житті!
-Ура! -Ура!
Ви що, не розумієте?
Мама й тато завдяки цьому дню просто нас контролюють.
Хочуть задобрити нас,
щоб ми завжди робили по-їхньому.
Та яке.
Це все велика афера.
Якщо сьогодні — це афера, то хай вона триває вічно.
Підтримую.
Ключове правило. Я не мала туди лізти.
Розумію її реакцію.
Але фото цього хлопця було прямо на екрані.
Ненавиджу, коли вона мене ненавидить.
Вона не ненавидить. Просто утверджується як особистість.
Утверджується? Це бісить.
Сподіваюся, вона розуміє, що я все це з любові.
-Я знаю. -Знаєш?
Вона ж наша маленька.
Не така й маленька.
Глянь на горилу.
Вона зовсім, як та, з якою Кеті вовтузилася.
Називала його «пані голила».
Та лялька геть забруднилася з часом.
У неї було окреме місце в машині.
Тягали її із собою,
вона така гарненька з кісками,
сердечком на кишені й у комбінезоні.
Так.
Коли моя квіточка ще любила мене.
Що зробиш.
Що ви казали? Зіграєте?
Ні, дякуємо.
Карлосе, я хочу зіграти й виграти Кеті ту горилу.
-І вона перестане дутися. -Точно?
-Вітаю! -Вітаю.
Я хотіла б виграти оту горилу.
Вам треба перемогти цю пані.
Гаразд. Доброго дня.
Мені треба виграти рожеву горилу для дочки. Ми посварилися.
Ну а якщо я хочу ту горилу?
У мене вже є голуба й коричнева.
Потрібна рожева.
Може по-нашому домовимось? Як дві леді.
-Кеті вже не п'ять років. -Я знаю, що ні.
Ця горила нагадає їй,
що я її мама й те, як я про неї піклувалася.
Ну що, ви готові?
Котику, нам би краще піти.
Не відволікай мене від місії.
Готові?
Вогонь!
Ти продуєте пані.
Майже!
Це за зубні пластини, які вона не взяла до табору.
Це за те, що пісяю, коли чхаю.
Ви замовкнете?
Умійте програвати.
Це за безсонні ночі біля тебе.
Стуліться!
-Це для моєї донечки! -Тихо!
Вийшло. З матусею жарти погані.
Ні.
Я виграла.
Що? Я виграла. Ще ніколи не перемагала, і от.
Я якраз в кінці виграла.
Облиште. Ми всі бачили.
Неправда. Я виграла.
-Пані Гепард? -Так?
Скажете їй, що я виграла? Я ж наче снайпер.
Це я тут снайпер, ясно тобі?
-А от і ні. Я виграла ту горилу! -Котику!
-Я вшиваюся. -Еллісон, вона того не варта.
Це моя горила!
Хочеш мене надурити? А дулю!
Перестаньте! У мене є квитки. Просто зіграйте ще раз.
Не треба мені знову вигравати. Ти юрист і знаєш закони!
Це моя дружина!
Відчепися!
Охороно!
Ти…
Ні! Леді, будь ласка, годі!
Заспокойтеся!
Постійно одне й те саме. Котику.
Прошу, віддайте «голилу».
Якщо ти така добра матуся, то де твої діти?
Ні!
Не патякай зі мною про моїх дітей!
Відпустіть, леді!
-Карлосе, забери «голилу». -Швидко!
І це все?
За мою дитинку!
-Де та жінка? Де вона… -Котику, стоп. Годі, ти…
-Хто зараз із дітьми? -Я люблю закон. Тому я юрист.
-У профіль. -О такій годині Еллі їсть.
-Великий палець. -Є закони, а є «закони».
-Мем? -У мене там органічні смузі в сумці.
Не рухайтесь.
-Можна ще раз? -Вище ніс.
Знімок, Антоніо.
Я створив фоторобот поганця, і він вже від мене не втече.
-Яким би він не був. -А лисим можна?
Хтозна. Чи можу я
зробити його лисим? Отак?
На вас схожий.
Стоп, що?
Хочу бороду.
Знаєш, я теж.
А, ти маєш на увазі… Вибач. Мав би здогадатися.
Дивіться.
-Гарна борідка. Відбий. -Дякую.
А ірокез можна?
-Можна. -Причепіть йому.
Одну хвильку.
А зробите його піратом?
Це надто складно, розумієш?
Тільки дуже крутий офіцер…
Капітан Підгузок!
Місто піратів.
Так, це таки твоя горила, котику.
-Дякую. Таки моя. -Згоден.
Ну що, рада, шахрайко?
Знаєш, що? Думаю, ти злишся не через горилу.
Невже?
Коли ти з Кеті…
Ти неймовірна.
Ти чудова мати.
А я скидаю на тебе найважче.
Тобі потрібно не дня так.
Тобі потрібен партнер.
І ним я відтепер і стану —
партнером.
Я тебе кохаю.
І я тебе, сонце моє. Дуже-дуже.
Привіт! Гарні новини: ми вам більше не докучатимемо.
-Бабця й дідо відвезуть нас додому. -Які гарні прізвиська.
І ще я б дуже хотіла вибачитися за те, що ви познайомилися
з нашими батьками саме так. Вони справді дуже хороші люди,
просто вчора…
Ви не винні. Чуєте?
А де бабця з дідом?
Що?
Де бабця з дідом?
Чекають у машині. Так, вони чекають у машині.
У дідо радикуліт.
Ще й загострення.
Діос міо. Господи. Це жахливо. Мені шкода.
Він уже зачекався.
Так, ходімо. Дякую.
Я відмічу вас. Хай щастить.
-Раді знайомству. -Па-па.
Мені вас бракуватиме, але нічого.
У мене є друзі.
Привіт, Джулі.
Привіт.
Не можу повірити, що твої батьки в тюрмі.
Сама шокована.
Ми справді кинемо маму й тата?
Самі винні, що загриміли в наш День так.
Але сідати в авто до незнайомців не можна.
Гаразд, ви ж знаєте Лейлу,
а Джулі — її кузина.
Он навіть автокрісло тобі взяли.
Подумайте про плюси.
Тепер ваш крутий етап стане ще крутішим.
-Бомбезно. -Що це таке?
Що це за відра й трубки?
-Це вечірка ботанів. Агов! -Нандо! Нандо!
Здається, нам треба було обговорити…
Хлопці! Починаємо вечірку!
ТРОПІЧНИЙ ПУНШ
ХАРЧОВА СОДА
Ти така красива!
Дякую, Еллі.
Я не піду.
Що?
Я не піду.
Не можу їх кинути. А якщо щось станеться?
Я найстарша й відповідаю за них.
Але ти все життя хотіла піти на цей концерт.
З нами все буде добре, будемо розсудливі. Обіцяю.
Обіцяєш писати мені за потреби?
Присягаюся.
Ну ж бо, Кеті. Хлопці чекають.
Добре.
Бережіть себе.
Як там діти?
Добре. У мене гарна новина. Парк не відкриватиме справу.
-Господи. -Так!
На відеозаписах вони побачили, що таки ви виграли цю горилу.
Я знала. Знала, що виграла цю горилу. Я…
Молодець.
Ви її теж звільните?
Скоро.
Боже. Візьми, ну.
Сама бери «голилу».
Ти виграла її чесно, визнаю.
-Дякую. -Ходімо.
Ходімо.
-Кеті? -Нандо?
Еллі? Де наші діти?
Я забув сказати. Бабця й дідо їх уже забрали.
Бабця й дідо живуть у Піттсбурзі.
А тут вони у відпустці?
-Ні. -Ви дозволили дітям піти самим?
Коли ви це кажете вголос, то я вже розумію, що помилився.
Боже.
Сам собі не вірю.
Нам вдалося. Піду гляну на наш великий сюрприз.
Точно. Я потім підійду.
Готові власними руками творити дива науки?
-Ім'я? -Гейлі Пітерсон.
Я живу через дорогу.
ВЕЧІРКА ЕЛЛІ, НАНДО, ДЖЕРЕМІ, КЕТІ?
Вибач, ти не в списку.
Жартую. Я навіть не вмію читати. Біжи до нас.
-Ура. -Ви готові?
Уперед, Нандо!
Нандо теж не підіймає.
Кеті на «Флікфесті», то діти мали б бути на головній події?
Хтозна, що це.
Діти забули оце. Це і є та головна подія?
Вечірка ботанів. Де б вони її влаштували?
Йому 11. Очевидно, що вдома.
«Розділяй і владарюй».
Я йду додому й прикриваю вечірку.
Ти станеш тираном в очах тих дітлахів.
Розумію, нехай.
Дякую за квиток.
Нема за що.
Моїй мамі він не знадобиться, бо вона у в'язниці, тож…
Просто відпад.
-Привіт. -Як ти?
-Привіт. -Привіт.
Привітик.
-Кеті. -Лейла.
Чейс.
Роб. Відпадна блузка.
Спасибі.
-Ну що там, чувак? -Майже готово.
Коли збереш усіх надворі, пиши мені, і додамо каталізатор.
-Не забудь про трубки. -Звісно.
Буде бомбезно.
Ще б пак!
Скажи мамі Нандо, що я не влаштую День так.
Добре, мамо.
Люблю вмикати сирену й мчатися містом, мов блискавка.
Летимо, як стріла.
Гадаю, ви дарма нервуєтеся.
Ця дівка розлютилась на свою маму
й поїхала до плюгавих хлопчаків,
які, певно, неголені й носять вуса.
Не знаю, чи щось знаєте про підлітків,
але так і потрапляють у жахливі ситуації.
«Плюгаві» — це щось недобре.
-Знаєте? Я виграла це парі. -Так.
Я чесно виграла той квиток, а вона вкрала його.
На дні так я не сказала «ні». Такі ж були умови.
Я вперше їду цією машиною.
Може я покермую?
Ні, не треба. Я дорослий.
Начувайся.
-Хочеш битися? -Агов, хлопці.
Хлопці, це негарно.
Начувайся!
Годі. Перестаньте!
Ви зламали лампу.
Стоп!
Та що ви робите?
Тайлере, годі!
Еллі, не відкривай цього.
Обожнюю науку!
Батьки ще ніколи не дозволяли мені солодких напоїв.
Еллі!
Оце круто!
Вечірка має бути під контролем!
А як тоді веселощі? Це ж головний етап.
Ну так, але поглянь довкола.
Народ, усі надвір.
Головний сюрприз — надворі.
Як її знайти? Вони всі в костюмах тварин.
-Іди на сцену. -Добре.
-Убік! -Я шукаю свою доньку!
-Усе гірше, ніж я думала. -Заждіть.
-Кеті. -Де ти була?
Поставили з Джулі намет. Будемо там зависати.
А чому саме намет?
Кеті, не будь наївною.
Та ми їх вперше бачимо.
Ці хлопці можуть бути сумнівними.
Я не можу.
Це погана ідея.
Тоді побачимося потім?
-Перепрошую. -Кеті?
-Обережно!
Пробачте. Вона просто панікує.
Я бачу охоронця.
Покажіть посвідчення.
-Перепрошую? -Сер?
Моя дочка прийшла без дозволу.
Я її шукаю.
Без проблем.
Я розміщу її фото на головному екрані.
Красно дякую. Спасибі.
Це сарказм. От всезнайко знайшовся.
-Кеті Торрес? -Дякую! Гарного вечора!
Мені треба вийти на сцену.
Ні, там лише музиканти.
Вона така зла на мене, що прибіжить,
і тоді ми її зловимо, ідеальний варіант.
А якщо вона вас зненавидить?
-Нехай. -Добре.
Що за дивовижний порошок?
Цукор.
Клас.
Головна подія буде надворі.
Крутезний сюрприз.
Усі виходимо надвір!
Це ж весільний альбом.
І що? Твої батьки в тюрмі.
Я сказав «ні».
-Я думав, що це День «так». -Годі!
Боже. Що я накоїв?
Час сюрпризу!
Еллі, ні! Повернися!
Ніяких сюрпризів!
Я це зроблю.
Еллі, ні.
Але ж це День так.
Еллі.
Дай мені каталізатор.
Хочу побачити піну.
Піна буде, обіцяю.
Проте слід з'єднати трубки, щоб випускати піну надвір.
Гаразд.
Але швидко.
Ні!
Господи.
Вибач, не затягнув кришки, але воно таки працює.
Усередині дому.
Ого.
Батьки приб'ють мене.
Нандо підірвав нагорі пінну бомбу!
Ого, вона повзе сходами.
-Як лавина. -Тікаймо.
Вона нас зжере!
Це прості складники, ви можете знайти їх у себе вдома.
Ні!
Лягай, граната!
Гайда, Нандо!
Досить! Годі!
Господи!
Це не круто, народ. Годі вже.
Ура!
Так!
Годі! Перестаньте жбурлятись піною!
Будь ласка, годі!
Ташо!
Що ти робиш у Клівленді!
Я не Таша, і ми не в Клівленді. Вибач. Я побігла.
УСЕ ДОБРЕ?
Тільки не це!
У вас є зарядне? У когось є зарядне?
-Я не був за кулісами. -Ще трохи.
Зосередьтесь на меті.
-Треба пройти повз охоронця. -Ясно.
Вітаю, колего. Буде добре…
-Може пробіжимо? -Ні, в жодному разі.
Начхати. Скажи йому.
Я така: «Починаємо за п'ять хвилин».
Та це ж Хе. Боже, це ж Хе.
-Тобто? -Гляньте, це ж Хе.
Співачка. Нічого собі!
А нам байдуже. Ми вже звикли до зірок…
Біллі, я порвала кофту. Потрібна швачка, негайно.
Агов, у нас є швачка за кулісами?
Так.
Хоч дайте голку з ниткою.
У мене є!
У неї… Проходимо.
-У мене нитки всіх кольорів. -Усе в рамках закону.
-Я можу зашити. -Можна?
-Так. -Прекрасно.
-Красно дякую. -Зловив.
У мене все з собою, маю трьох дітей.
Завжди треба мати все під рукою.
Хочу зізнатися, що ми з дочкою — ваші великі фанатки,
і ми вдячні за ваш пісні.
Ми все про вас знаємо.
-Ого. -Як сталкери.
Дякую. Спасибі. І дякую, що виручили.
Ви не знаєте, як ви мене щойно врятували.
Тепер все в порядку. Перепрошую.
Ось так.
Пробачте, що турбую, я б не мала цього просити, але…
У мене теж є прохання.
Ніби все непогано.
-Дякую, що підвезли. -Прошу.
Нандо?
Еллі? Що тут коїться?
Нандо?
Вечірку закінчено!
Годі!
-Годі! -Тату!
Я сказав годі!
Ой, тату!
Діти…
це мій дім, і я кажу вам, що вечірку закінчено.
Добре? Куди це ви зібралися?
Вечірку закінчено, але треба все прибрати!
Прибираємо! Швиденько збирайте піну! І надвір її.
Гайда, дітлахи.
Еллі, котику, злізь зі стола, будь ласка.
Гайда! Усі! Швидесенько!
Мене переповнюють емоції.
Це мій восьмий «Флікфест» підряд.
Одного року отруївся сиром,
але всі інші рази я приходив.
Забагато народу.
Я панікував на іспиті з карате. І це лише двоє їх було.
У вас є зарядне? Мобілка сіла. Вибачте.
Мобілка сіла, мені треба додому подзвонити.
-Хочеш додому? -Так, хочу.
Ось ти й вдома.
Чому ти так зі мною? За що?
Наш номер — за дві хвилини, тож це ваш шанс.
Ви дуже люб'язні.
Можете йти.
Але щоб я потім не шкодувала. Сміливіше.
Перепрошую.
Вибачте. Я просто…
Я декого шукаю, але не хочу ганьбити цю людину.
Якщо ти чуєш мене, і якщо я тобі потрібна…
Я шукаю свій телефон.
-Перепрошую. -Обережно!
Ти що робиш?
Ви молодець.
Вона ще не була сцені, ледь дихає, мов нежива.
-Я хочу додому. -Додому?
-Може тихо вже? -Уже не маленька!
Кеті, я люблю тебе
Мамо!
Кеті!
Дякую. Кеті?
О, сонце.
Пробач, благаю.
Тут зле на фестивалі.
Найкраща мамо.
Пробач.
Я люблю тебе.
Люба.
І як тепер виступати?
Мені лячно.
Хлопці, розслабтесь.
Усе нормально.
Пробач за мої слова.
Нічого страшного.
Матерям і гірше говорили.
Важко змиритись, що ти дорослішаєш.
Це правда.
Кожній мамі це важко.
З тобою тут було б набагато веселіше.
-Чесно? -Так.
І я все одно прийшла.
Аж сльози течуть. Скоро блискітки посповзають.
Дві години наносив їх на лице.
Допоможете мені доспівати цю пісню?
Здається, це вона до тебе.
-Ні. -Хе кличе тебе на сцену.
-Ні. -Тобі треба йти.
Я до вас обох.
Підіймайтеся.
Усі ми?
Лише вони, гаразд.
Підемо?
Так, уперед.
Тепер ви!
Ташо, уперед!
А що, я сам? Нехай.
Вовче, ти крутяк!
І тобі теж!
Обережно з динаміками. Їх треба повернути.
Я ж казав вам, щоб ви винесли це все.
Винесіть. Прямо зараз.
І гарно все відчищай.
Не сачкуй, я за тобою стежу.
Ого, тату.
Ти тут уже всіх перелякав.
Серйозно?
Просто часом…
треба стукнути кулаком,
навіть, якщо йдеться про рідних.
Ні, все добре. Я й не знав, що ти здатен на таке.
Нандо.
Але ти покараний. Не забув?
Ще і як покараний.
Правильно. Агов, не сачкуй!
Повністю. Усю колону. Уперед.
Привіт.
Привіт, зайчику.
Зайченятко моє! Я така рада, що з тобою все добре.
Теж хочу стати науковцем і робити бабах.
-Хочеш робити бабах? -Так.
Здається, у тебе була гарна практика.
Нандо, як ти це допустив?
Ти сказав, що напишеш за потреби.
А як ти це допустила?
Ти найстарша, Кеті.
Ти теж відповідаєш за те, що вони тут наробили.
Ти завинила вдвічі більше, ніж Нандо.
Знаєш, я теж там страшенно переживала.
Яблуко від яблуні…?
Поможи брату прибрати.
А непогано бути тираном.
Ого.
Нічого, що я знову хочу провести День так?
Ні, день ще не закінчився.
Є ще одна річ, яку мені хочеться зробити.
Я переміг.
Не віриться, що ти поцупила цю горилу.
Вона не крала, а чесно виграла.
Чесно. Саме так.
-Мій хід. -Дякую, мамо.
-Як мені дотягнутись? -Карлосе, давай.
Прямо мені на лице.
Нандо, мені здається, чи ти мені зараз ніс поламаєш?
Це єдине, що в мене ще залишилось цілим.
Люблю тебе.
А я тебе, зайчику.
Нандо, ти весь каталізатор викинув?
Ага. Вилив в унітаз.
Що?
Що це за звук?
Сподіваюся, це дощ.
Мамо, дивись! Піна!
-Ой. -О, ні!
Нандо!
ЗА МОТИВАМИ КНИГИ ЕЙМІ КРАУЗ РОЗЕНТАЛ І ТОМА ЛІКТЕНХЕЛДА
Три, два, один!
Нандо, за що?
Я на це не підписувався.
Не наздоженете.
Я мов газель!
Слава Дню так!
Переклад субтитрів: Мар'ян Радковський