To sú mi zvesti, lady Pivónia,
vidím, že máte nový čepiec.
Admirál Vratič.
Z dlhej cesty spod zeme ste sa vrátili ako víťaz.
Ach, krásny Kosatec v elegantnom rúchu.
Tu sú moje čmeliaky, usilovní ako včeličky.
Kto potrebuje večierky, keď má záhradu?
Toto tu je spoločenská udalosť sezóny.
Makáš alebo sa flákaš?
Smrť. Čo robíš v mojej záhrade?
Prišiel som za tebou. Ukázať ti moje nové handry.
No teda, si poriadne nahodený.
Áno, dal som sa dokopy. Naposledy som bol na tom zle.
Ale už som v pohode.
Čo sa stalo? Odpočinul si si?
Workoholici nechodia na dovolenky.
Ale začal som nad vecami rozmýšľať inak.
Musel som zmeniť perspektívu. Len to.
Páni. Dobre, tak počúvam.
Mal som pocit, že som na seba príliš tvrdý.
Bol som niekto, koho nikto nechcel vidieť.
Ľuďom sa nepáči, že by mali ležať v hline
s červíkmi v hlave.
Nie, to nie.
Tak som sa zamyslel.
Čo je život bez smrti?
Je to jeden proces.
Ako tieto kvety.
Rastú v hline, čo je vlastne odpad.
Potom kvitnú a nakoniec zhnijú a stane sa z nich hlina.
A to isté sa deje dookola.
Je to kolobeh, baby. Nech si ľudia zvykajú.
Dobre. Teším sa, že ti je lepšie.
A ten oblek ti sekne.
Áno. Myslím, že aj tebe by sa zišiel nový look.
Čo je na ňom zlé?
Nejde o to, ako vyzeráš. Ale ako sa cítiš.
Musíš nosiť niečo, v čom sa budeš cítiť sama sebou.
V oblečení sa musíš cítiť ako číslo jeden, nie dva.
Nemôžeš byť zviazaná očakávaniami iných.
Máš pred sebou veľa práce, Dickinsonová.
Máš stovky nevydaných básní, sú to úžasné básne.
A už sa ti aj kráti deadline.
Takto oblečená nebudeš môcť rýchlo pracovať.
Takže, čo...
Čo si mám obliecť? Oblek ako máš ty?
To ti nemôžem povedať.
Musíš sa spýtať samej seba: „Čo mi pristane?
Vďaka čomu sa dostanem hlbšie než predtým?
Ďalej ako som kedy šla?“
Máš pred sebou prácu, Dickinsonová. Budeš potrebovať uniformu.
Vieš čo, mám pocit, že tieto šaty sú príliš upäté.
Chcem niečo flexibilnejšie.
Čokoľvek potrebuješ, Emily.
Buď, kým si, lebo čas letí.
A musíš písať básne.
Dickinsonová
Toto bol básnik
Diabolské... diablove gombíky.
No tak.
Vinnie!
- Áno. - Neviem si tie hlúpe šaty vyzliecť.
Pomôžeš mi s gombíkmi?
Prečo sa vyzliekaš uprostred dňa?
Lebo musím písať a tento korzet je taký tesný, že nedýcham.
Dúfam, že ti nepríde návšteva.
Kto ma chodí navštevovať?
Pravda.
Ako sa ženy v tejto dobe obliekajú, je hlúpe.
Mali by sme byť schopné obliezť sa a vyzliecť samé.
Veď to je základná podmienka dospelosti.
Emily Dickinsonová, ako sa opovažuješ spochybňovať tvar ženskej siluety?
Na inšpiráciu potrebujem inhaláciu. Chápeš?
Ak chceš byť inšpirovaná, musíš dýchať.
Chcem sedieť za stolom a napĺňať si pľúca vzduchom.
Chápem, je to dôležité.
- Nechcem nosiť korzet. - Každý máme sny.
Opäť cítim ako mi prúdi krv. Krv a poézia.
Od písania ťa nič nezastaví, však?
Ešte ma nič nezastavilo.
A Boh vie, že sa o to pokúšali.
Písanie mi neodoprú, Vinnie.
Lebo vďaka písaniu žijem.
Na to tu vždy budem.
Poď.
Pozri sa na nás, šťastná rodinka.
Nie všetky šťastné rodiny sú rovnaké.
Dobre.
Nuž...
Pozrime sa.
Nečakali sme hostí.
Matka, otec...
prišli sme sa pomeriť.
Ja som s tebou nebol pohnevaný.
To je môj vnuk?
Je.
Dobre, tak poďte dovnútra.
Je čas, aby ten malý bezmenný neznaboh spoznal babču.
Už ste vybrali meno?
- Takmer. - Bože, na čo toľko váhate?
- Chceme mu dať rodinné meno. - Tak to má byť.
Ale predtým musíme vedieť, akú máme rodinu.
Čo to znamená?
Otec, chcel by som s tebou niečo prebrať.
Prišiel ku mne nový právny prípad a ak ťa zaujme,
môžeme na ňom pracovať spolu.
Myslel som, že si založil vlastnú firmu.
Tento prípad bude vyžadovať moju energiu,
a k tomu tvoju odbornosť.
Aha.
Pokračuj.
O čo ide?
Je jedna mladá černoška narodená ako slobodná, volá sa Angeline Palmerová.
Pracovala v meste ako slúžka v rodine Shawnovcov.
Shawnovcov poznáme.
- Áno. Vážení ľudia. - Ani nie.
Shawnovci zosnovali plán,
aby predali Angeline do otroctva v Georgii za 600 dolárov.
Jej bratia ju zachránili,
prepašovali ju z domu, než Shawnovci odišli z mesta,
ale chytili ich a obvinili z únosu a útoku.
Títo muži teraz sedia vo väzení,
a ocenili by, keby sme ich zastupovali.
Toto je komplikované. Shawnovci majú konekcie.
Chceme pritiahnuť toľkú pozornosť
na meno Dickinsonovcov?
Presne preto by sme ten prípad mali vziať.
Priznaj si, otec. Dickinsonovské meno nemá teraz dobrú povesť.
Ten tvoj staromódny konzervativizmus a moje...
slabosti,
my dvaja sme nemali najlepší rok.
Tento prípad by dal menu Dickinson nový význam.
Znamenalo by, že sme sa postavili za správnu vec.
Hladko, obratko.
Čo štrikuješ?
- Uvidíš. Všetci uvidia. - Čo uvidia?
Bude to epická bomba z priadze.
Dobré ráno. Vonku je krásny deň.
Je, však?
Z toho počasia mám dobrú náladu.
Všetko sa zobúdza. Všade je peľ a nektár.
Človek je plný vzrušenia.
Kiežby prišiel krásny džentlmen a šli by sme sa vyblázniť.
Okej, Maggie je nadržaná.
Hľadám Emily. Je tu?
- Je hore, píše. - Niečo pre ňu máš?
Ak píše, nebudem ju rušiť.
Stále píše alebo premýšľa. Musí premýšľať.
Ako jediná z nás to musí robiť.
Choď hore. Rada ťa uvidí.
Hladko... obratko.
Moje vojny patria stránkam kníh
Kto je tam?
Betty, poď ďalej.
Viem, že máš prácu.
To nič. Deje sa niečo? Henry sa neozval, však?
Nie, neozval. Už som to vzdala.
Betty, to ma mrzí. Kiežby som mohla niečo urobiť.
Nie, počúvaj. Preto som tu.
Snažila si sa mi pomôcť a ja som bola na teba tvrdá.
Len si sa snažila dať mi nádej.
A na tom nie je nič zlé, vôbec nič.
Svetu by prospelo, ak by to ľudia robili častejšie.
Neviem, Austin.
Už som prijal, že môj odkaz nebude spojený s politikou.
Môj skutočný odkaz je priamo tu, moja rodina, moje deti.
Tak mysli na svoje deti. Angeline mala 11 rokov.
Predstav si Emily v jej veku.
Chceli ju predať cudziemu človeku za 600 dolárov.
Skutočne ti na tom záleží, však?
Áno. Veci by sa mali zmeniť.
Menia sa ročné obdobia a rovnako aj spoločnosti.
Buď budeme súčasť nového sveta,
alebo sa rozmrvíme na prach.
Prípad vezmeme.
Skvelé.
Bála som sa, že nám oznámite, že sa sťahujete do Nebrasky.
Nie. Ostaneme v Amherste a uvidíme, či z neho spravíme lepšie miesto.
- Dáte mi ho? - Nie.
Vlastne mi s niečím môžeš pomôcť.
S čím?
Chcem nové šaty.
Mám veľa objednávok v obchode...
Nie, nechcem, aby si ich ušila.
Chcem ich ušiť sama.
- Sama? - Áno.
Viem, že šitie mi nejde,
ale je dôležité, aby som to urobila sama.
Šaty, v ktorých môžem písať.
Šaty, v ktorých môžem žiť.
Zišla by sa mi tvoja odborná konzultácia,
lebo si nie som istá, či také šaty niekedy existovali.
Veľmi rada pomôžem.
Mám rada výzvy nového dizajnu.
Skvelé.
Sadni si.
Kým dievčatá vezmú bábätko preč, poviete nám jeho meno?
Nuž, asi môžeme.
Sue, chceš to oznámiť?
- Čo takto sir Kakolot? - Presné.
Sme samé ucho. Ako ho budeme volať?
S Austinom sme sa rozhodli...
- Čo... - Nie, hovor.
- Kto to je? - Niekto klope.
Idem!
Pre pána kráľa,
čo za fešného muža to tu vidím pred sebou?
Som plukovník Thomas Wentworth Higginson.
Prišiel som za poetkou Emily Dickinsonovou.
- Ako sa volá? - ...inokedy.
Emily má návštevu.
Emily? Koho?
Muža z armády, na vysokom poste, a je pekný.
Volá sa Wintwig Hansworth Tompton Popcorn.
- Maggie, máš mŕtvicu? - Povedz to pomalšie.
Hemsworth Wiggleston Tenterhooks.
Čo?
Plukovník Thomas Wentworth Higginson.
Vaša dcéra, Emily Dickinsonová je moja...
nevidená korešpondentka.
Korešpondentka? Myslíte tým...
- Písala vám? - Áno.
Mnoho listov a básní.
Tie básne sú výnimočné.
Emiline slová, veľmi vyberané a potrebné slová,
boli pre mňa v tejto vojne balzamom na dušu.
Ja som ten, ktorý bol v prvej línii,
ale to ona dokázala tú skúsenosť zachytiť.
Ako je možné, že táto žena vzdialená bojisku,
dokáže prehovárať o jeho najhlbších najtemnejších pravdách?
Musel som prísť a spoznať ju,
a tiež vidieť jej domov a stretnúť jej rodinu.
Povedzte, kedy ste si uvedomili, že je geniálna?
Tými šatami vyjadrím celú existenciu.
Budem cestovať na samotný okraj vedomia.
Dobre, takže nechceš len, ktorý bude až po zem.
Vedomie je špinavé.
Áno. Áno!
A musia sa ľahko čistiť, aby som ich mohla nosiť každý deň,
keď budem behať cez dimenzie skúsenosti.
Takže musia byť biele. Biela sa čistí najľahšie.
Biele šaty?
Áno. Vyrobené zo svetla, ktoré existuje len na jar.
Dobre. A čo prevedenie?
Viazanie, háčiky, gombíky.
Kvôli gombíkom budem potrebovať pomoc.
Ale čo ak budú gombíky vpredu?
Potom si ich oblečieš sama.
- Šaty s gombíkmi vpredu? - Je to iné.
Inovatívne!
- Gombíky až dohora. - Skvelé.
Dobre, a teraz tvar.
Tu naozaj niečo vyjadríme.
Krinolína, spodnička, obruč?
To nechcem. Chcem jednoduchý tvar.
A poviem ti, čo ešte nechcem.
- Toto. - Korzet?
Chcem, aby som v tých šatách mohla prežiť každú možnosť.
Pre korzety je príliš veľa vecí nemožných.
Poviem ti tajomstvo. Žiadny korzet nenosím.
Do pekla. Takto vyzerá tvoje telo?
Áno aj nie. Používam elastickú látku na vytvarovanie.
- Vyzerám štýlovo... - To hej.
Ale vďaka elastickej látke môžem dýchať, keď sa v obchode hýbem.
Šlo by to?
Neviem. Skôr žiadny tvar. Čistá beztvarosť.
Budeš mať priveľa priestoru na dýchanie, Emily, ale dobre.
Žiadny korzet, elastická látka, len uniforma na prácu.
To ma privádza k funkčnosti.
- Hovor. - Aké nástroje pri práci potrebuješ?
Napríklad ja používam nožnice, náprstok...
Len ceruzku a pár kúskov papiera.
Dobre.
A predpokladám, že to chceš nosiť pri sebe,
keď príde inšpirácia?
Presne tak.
Takže určite budeš potrebovať...
- Vrecká. - ...vrecká. Vrecká.
Emily, niekto za tebou prišiel.
- Sadnite si. - Návšteva.
Návšteva? Kto?
Whatsworth Bentley Tiddlywinks.
Plukovník Thomas Wentworth Higginson?
Presne tak. To som povedala.
On je tu? V našom dome?
Dole, s tvojou rodinou, čaká na teba.
Bože.
Čo tu robí? Nepovedala som, že ho chcem stretnúť.
Náš vzťah je len textový.
Bojíš sa, že sa mu nebudeš páčiť?
Neviem, čo si bude myslieť. Opísala som sa v zdrobneninách.
Že som malá ako sýkorka
a moje vlasy sú farby gaštana.
Aha. Takže si ho falošne navábila?
Nemôžem ísť dole. Nie, musíme...
Musíme prísť na výhovorku. Povedz mu...
Povedz mu, že... nie som oblečená.
Že tu je Betty a meria ma.
Takže sa musí vrátiť v iný deň.
Dobre. Skúsim to.
Ale predtým považujem za svoju povinnosť povedať,
že to je jeden z najkrajších mužov, akého som videla.
To je jedno. Nie som do neho. Len som chcela jeho názor na básne.
Nie som pripravená sa s ním stretnúť. Ani náhodou.
Ešte som nenapísala dosť. Len začínam.
Ešte to potrvá roky.
Takže ti nevadí, ak by som sa mu hodila okolo krku?
Maggie, rob, čo sa dá, len nech ide preč.
Neverím, že naozaj prišiel.
Bože, Sue. Čo Sue? Nehnevá sa?
Aký máte rád čaj, plukovník?
Po takej dlhej ceste musíte byť hladný.
Nedáte si kus pečenej šunky?
Nie, ďakujem.
Vlastne som vegetarián.
Aké etické.
Tak skočím po nejakú zeleninu. Hneď som späť.
Nedáte si dole kabát, plukovník?
Padá z vás prach občianskej vojny.
Babča, môžete na chvíľu?
Počúvajte ma a počúvajte ma dobre.
Ten muž je veľmi dôležitý.
Je to spisovateľ, filozof a revolucionár
a prišiel až sem, lebo obdivuje Emiline básne.
Rozumiete? Jedného dňa môže byť zodpovedný za Emilin odkaz.
Takže mu dáme najesť
a použijeme najlepší riad.
A ak si vypýta kávu,
tak mu ju dáme so sladkým maslom a vajciami,
ako sa píše v Šetrnej gazdinej, rozumiete?
Susan Gilbertová, ty malá mrcha.
Všetko v poriadku?
Áno, len plukovníkovi Higginsonovi chystáme pohostenie.
Kde je Emily?
Len taký malý zádrhel.
Nejde dole.
- Určite čoskoro príde. - Je to drzé.
Učili sme ju správaniu, ale otcova práca sa nikdy nekončí.
Nie. Určite len píše.
Asi keď píše, tak čas prestane existovať.
Dáte si smotanu a cukor, plukovník?
Stačí povedať.
Nie, neprosím si.
Je mi cťou spoznať rodinu umelkyne.
Povedzte mi o Emily. Aká je?
No tak, nešetrite detailmi.
Ľudia s malými životmi robia niekedy veľké veci.
Nuž...
Emily je jedinečná.
- Je trochu zvláštna. - Nevie šiť, variť ani upratovať.
- Ale piecť vie. - Má fakt rada kvety.
Kedysi sa rozprávala s čmeliakmi.
Áno, čo sa s nimi stalo?
Keď sa to tak vezme, je jedinečná.
Áno, ona je tá šialená v rodine.
Tým si nie som istá.
- Šialená, hm? - Áno.
Ostatní sme celkom normálni.
Krajina vo vojne.
Rozdelená, muži umierajú.
Toto je vyhlásenie o izolácii a bezpečnosti.
Som žena!
Muži umierajú!
A ja zomieram,
spletená do detailov môjho života,
tak ako my všetci.
Si môj otec?
Som tvoj... Som jej otec.
Byť v pasci ako Dickinsonová.
Mimochodom, to nie je Emily.
Nie...
Myslím...
Áno. Toto bude fungovať.
To je ono.
Nový druh šiat...
pre nový druh poézie.
Určite ti ich nemám ušiť?
- Zaberie to pár týždňov. - Nie, chcem to urobiť sama.
Ďakujem, že si mi pomohla snívať, Betty.
Čo mám povedať rodine?
Že nemôžem ísť dole.
Povedz im...
že píšem.
Vieš čo?
Aj keď nemôžem zmeniť svet...
aj tak budem písať.
Aj keď na tom nikomu nezáleží.
Aj keď to nič nezmení,
že kedysi existovala osoba menom Emily Dickinsonová, ktorá sedela...
v tejto malej izbe...
deň za dňom...
a zapisovala si veci len preto, že ich cítila.
Je to dobré.
Ahoj, ja som Vinnie.
Thomas Wentworth Higginson.
Ale volaj ma Wentworth.
Určite.
Ruky preč. Je môj.
- Keďže tu je aj Lavinia... - Nadržaná.
...možno by sme mali oznámiť to meno.
Než ste prišli, chceli sme oznámiť meno nášho dieťaťa.
Konečne ste vybrali meno.
Trvalo to dosť dlho. Má štyri mesiace.
Hovorte. Rýchlo.
- Super. Kto to povie? - Vlastne to povie naše dieťa.
- Však, Sue? - Áno.
Napísal list.
Ó, píše listy. To má po tete.
Je adresovaný vám, pán Dickinson.
- Prečítam ho? - Nech sa páči.
Nezabudni zmeniť hlas.
Hlas?
„Drahý starý otec...
v tomto skvelom svete som už mnoho dní,
ale stále nemám meno.“
Jasné, Emily je tá šibnutá.
„Mama hovorí, že ty máš pekné meno
a chcem sa spýtať, či nemôžem mať také aj ja.
Ak môže taký malý človek ako ja,
mať také veľké meno ako ty, tak mi to povedz.“
Bude sa volať Edward po tebe.
Teda s vaším dovolením.
To je najväčšia pocta môjho života.
Edward. Malý Edward.
- Budeme ho volať Ned. - Malý Ned.
Krásne.
- Dieťa má meno. - Nevedela som, že si ešte tu.
Pomáhala som Emily so šatami.
Už idem.
Gratulujem.
Ďakujem.
A priprav sa,
objednám si veľa nedeľného oblečenia pre svojho vnuka,
keďže už má kresťanské meno.
Neviem sa dočkať, ako malého Neda vezmem do kostola
a ostatné babky mi budú závidieť.
Presne o tom je náboženstvo.
Ahoj.
To je Betty, naša krajčírka.
Áno. Je to najlepšia krajčírka v Amherste.
Ospravedlňte ma na chvíľu.
Pekná uniforma.
Asi sa mu páčime.
Kedy zíde Emily dole?
Prepáčte, Betty.
Ste Betty, však?
Prosím? Kto to chce vedieť?
Prepáčte mi, madam.
Som plukovník Thomas Wentworth Higginson.
Mal som tú česť slúžiť
s prvým plukom čiernych vojakov Únie,
s dobrovoľníckym plukom Južnej Karolíny.
Možno ho poznáte.
Bojovali ste s Henrym.
Nie.
Bojoval sám, on a jeho muži.
Ozbrojili sa a utekali spoznať nepriateľa.
Bolo to odvážne.
Odohral sa boj, skôr taká potýčka, ale veľmi drsná.
Vojaci Konfederácie pochodovali do Beaufortu,
a dobrovoľnícky pluk Južnej Karolíny ich obkľúčil.
Henry bol medzi nimi.
Je... Je...
Henry ten boj prežil.
Je veľmi nažive.
Vo víchre spieva sladko
A búrka, tá je zlá
Že by mohla vtáčika utrýzniť
Čo nás mnohých hrial
Nechcela som dúfať.
Ozaj a...
Niečo pre vás mám.
Henryho listy.
Konečne doručené.
Vždy hovorievam, že dobrý text si vždy svoje publikum nájde.
Madam.
Je mi ľúto, že neprišla, plukovník.
To nič.
Budem čakať tak dlho, ako treba.
Čo je hodina alebo dve pre poetku ako Emily?
Ľudia budú možno musieť čakať storočia, aby ju pochopili.
V starých írskych vojnách sa hovorilo,
že klany mali dohodu.
Nech bude vojna akokoľvek krvavá,
je jedno, koľko ich zomrie,
vždy ušetria básnikov.
„Nezabíjajte básnikov,“ hovorili.
Básnici musia ostať, aby rozpovedali príbeh.
Toto bol básnik, ten
Ktorý získaval úžasné zmysly
Z bežných významov
A tiež silný olej
Mám vtáčika na jar
Slnko sa práve dotklo rána
Koniec leta je potešenie
Uviažem si klobúk, ohnem štólu
Jeseň mi hľadela na pletenie
Kniha je najlepšia loď
V zime v mojej izbe
Vstala som skoro
a vzala psa
A šla k moru
Emily. Emily, poď! Emily...
A na prízemí panny Vyšli z dverí
Poď, Emily. Poď.
Počkajte na mňa.
Idem.
Preklad titulkov: Zuzana Šplhová