שלום לך, גברת אדמונית.
אני רואה שיש לך כובע חדש.
אדמירל בן חרצית.
חזרת מהמסע הארוך שלך בעולם התחתון כמנצח.
אירוס המתוקה, איזו שמלה אלגנטית.
הנה הדבורים שלי, עמוסות בעבודה.
באמת, מי צריך מסיבות כשיש לך גינה?
זה האירוע החברתי של העונה.
עובדת קשה או עובדת על כולם?
מוות. מה אתה עושה בגינה שלי?
רציתי לבוא לבדוק מה שלומך. להראות לך את הבגדים החדשים שלי.
לעזאזל. אתה מגונדר לגמרי.
כן, התאפסתי על עצמי. הייתי מבואס לאללה בפעם הקודמת שדיברנו.
אבל עכשיו אני סבבה.
מה קרה? נחת קצת או…
את יודעת שמכורים לעבודה לא יוצאים לחופשות.
אבל שיניתי קצת את החשיבה שלי.
החלטתי לשנות את נקודת המבט, זה הכול.
וואו. בסדר, אז תעדכן אותי.
טוב, הרגשתי שאני קשוח מדי כלפי עצמי.
כאילו, אני זה שאף אחד לא רוצה לפגוש.
אנשים לא אוהבים את הרעיון של לשכב בחול
כשתולעים יוצאות מהפנים שלהם.
נכון.
אבל אז התחלתי לחשוב.
בלי מוות, מה הם החיים?
זה תהליך אחד.
כמו הפרחים האלה,
הם גדלים באדמה, והיא בעצם פסולת.
ואז הם פורחים ובסופו של דבר נרקבים ואז הופכים לעוד אדמה.
ואותו הדבר קורה שוב ושוב.
זה מעגל, בייבי. האפסים צריכים להתמודד עם זה.
כן. טוב, אני שמחה שהרגשתך השתפרה.
והחליפה הזו פצצה.
כן. חשבתי לעצמי שגם את זקוקה למראה חדש.
מה רע באיך שאני נראית?
זה לא קשור לאיך שאת נראית. זה קשור לאיך שאת מרגישה.
את צריכה ללבוש משהו שיגרום לך להרגיש כמו עצמך.
הבגדים שלך אמורים לגרום לך להרגיש במקום הראשון, לא במקום השני.
אל תיתני לציפיות של כולם להגביל את המכפלת שלך.
יש לך עבודה, מיס דיקנסון.
יש לך המון שירים שטרם פרסמת, מאות, השירים הנפלאים בעולם.
ויש לך גם תאריך יעד מסוים.
אני לא יודע אם תוכלי לעבוד מהר מספיק בלבוש הזה.
אז…
מה לדעתך אני צריכה ללבוש? חליפה כמו שלך?
אני לא יכול לענות לך.
את צריכה לשאול את עצמך, "מה יעבוד בשבילי?
מה יגרום לי לרדת לעומק שלא הגעתי אליו מעולם?
ללכת רחוק משהלכתי אי פעם?"
יש לך עבודה, מיס דיקנסון. את צריכה מדים.
תשמע, אני באמת מרגישה שהשמלה הזו נוקשה קצת.
הייתי שמחה למשהו גמיש יותר.
קחי מה שאת צריכה, אמילי.
תהיי מי שאת, כי הזמן חולף מהר.
יש לך שירים לכתוב.
"דיקנסון"
- זו הייתה משוררת -
כפתורים שטניים איומים.
נו כבר.
ויני!
כן? -אני לא מצליחה לפשוט את השמלה המטופשת.
את יכולה להתיר את הכפתורים?
למה את מתפשטת? אמצע היום עכשיו.
כי אני צריכה לכתוב,
והמחוך הזה צמוד כל כך שאני לא יכולה לנשום.
אני מקווה שאת לא מצפה לאורחים.
מי בא לבקר אותי?
בבקשה.
האופן שבו נשים מתלבשות בימינו אידיוטי.
אנחנו אמורות להיות מסוגלות ללבוש ולפשוט את הבגדים שלנו לבד.
זו דרישה בסיסית לבגרות.
אמילי דיקנסון, איך את מעזה לפקפק בגזרה של גברת?
השראה דורשת יכולת שאיפה. את מבינה את זה?
כדי לזכות בהשראה, את חייבת להיות מסוגלת לנשום.
אני רוצה להיות מסוגלת לשבת ליד השולחן ולנפח את הריאות שלי לגמרי.
בסדר, חתיכת משוגעת.
אני פשוט לא רוצה ללבוש מחוך. -לכולנו יש חלומות.
אה, אני מרגיש את הדם זורם, את הדם ואת השירה.
דבר לא ימנע ממך לכתוב, מה?
דבר עוד לא עצר אותי.
ואנשים רבים ניסו.
הם לא יכולים למנוע ממני לכתוב, ויני.
כי הכתיבה שומרת אותי בחיים.
טוב, אני תמיד אהיה כאן בשביל זה.
קדימה.
תראי אותנו, משפחה מאושרת.
לא כל המשפחות המאושרות זהות.
בסדר.
טוב…
תראו מי כאן.
לא ציפינו לאורחים.
אימא, אבא…
באנו להשלים.
לא הייתה מלחמה בינינו מלכתחילה.
זה הנכד שלי?
כן.
אז תיכנסו מייד.
הגיע הזמן שהכופר חסר השם הקטן יכיר את סבתא קוקי.
אז בחרתם שם כבר?
כמעט. -אלוהים אדירים, למה אתם מתעכבים?
אנחנו רוצים לתת לו שם מהמשפחה. -זה ראוי.
אבל לפני שנוכל לעשות זאת, עלינו לדעת איזו משפחה יש לנו.
מה בדיוק זה אומר?
אבא, יש עניין שאני רוצה לדבר איתך עליו.
תיק משפטי חדש הובא לתשומת לבי, ואם זה מעניין אותך,
אולי נוכל לעבוד עליו יחד.
אה, חשבתי שהקמת משרד משלך.
התיק הזה ידרוש את מלוא האנרגיה שלי,
אבל נוסף לכך, גם את המומחיות שלך.
אני מבין.
תמשיך.
מה המצב?
יש אישה שחורה צעירה שנולדה חופשייה, שמה אנג'לין פאלמר.
היא עבדה כמשרתת בעיר, אצל משפחת שו.
אנחנו מכירים את משפחת שו.
כן, אנשים מכובדים. -לא בדיוק.
תבינו, משפחת שו זממה מזימה
למכור את אנג'לין לעבדות בג'ורג'יה תמורת 600 דולר.
אחיה של אנג'לין הצילו אותה
בכך שהבריחו אותה מהבית לפני שמשפחת שו יצאה מהעיר,
אבל הם נתפסו והואשמו בחטיפה ובתקיפה.
הגברים האלה יושבים בכלא ברגעים אלה ממש,
והם ישמחו מאוד אם נייצג אותם.
מממ, זה עסק מלוכלך. למשפחת שו יש קשרים מצוינים.
כלומר, למה למשוך תשומת לב כזו
לשם דיקנסון?
זו בדיוק הסיבה שכדאי שניקח את התיק הזה.
בוא נודה באמת, אבא. השם דיקנסון לא בשיאו כרגע.
עם הוויגיות המיושנת שלך וה…
חולשות שלי,
לשנינו לא הייתה שנה מעולה.
התיק הזה יעניק משמעות חדשה לשם דיקנסון.
המשמעות תהיה שנלחמנו למען הצדק.
עין ימין אחת, שתיים שמאל.
מה את סורגת?
עוד תראי. כולם יראו. -מה הם יראו?
פצצת צמר אדירה בדרך.
בוקר טוב. יום מקסים בחוץ.
נכון?
מזג האוויר הנחמד עושה לי מצב רוח טוב.
הציפורים והדבורים, את יודעת? האבקנים, הצוף.
זה גורם לי להרגיש פרועה.
הייתי שמחה אם אדון נאה היה סוחף אותי להשתובבות קלה.
בסדר, מגי חרמנית.
אני מחפשת את אמילי. היא כאן?
היא למעלה, כותבת. -הבאת לה משהו?
אם היא כותבת, אני לא רוצה להפריע לה.
היא תמיד כותבת. או חושבת. אמילי חייבת לחשוב.
היא היחידה מאיתנו שצריכה לעשות את זה.
תעלי. היא תשמח לפגוש אותך.
עין ימין אחת… שתיים שמאל.
"המלחמות שלי נכתבות בספרים…"
מי שם?
בטי, תיכנסי.
אני יודעת שאת עסוקה.
זה בסדר. קרה משהו? לא שמעת מהנרי, נכון?
לא, לא שמעתי מהנרי. אפשר לומר שוויתרתי על זה.
בטי, אני מצטערת. הלוואי שהייתי יכולה לעשות משהו.
לא, תשמעי. זו הסיבה שאני כאן.
כי ניסית לעזור לי ואני הייתי קשוחה מדי כלפייך.
רק ניסית להעניק לי תקווה.
ואין בזה כל רע. בכלל.
העולם צריך עוד אנשים שמנסים לעשות זאת זה למען זה.
אני לא יודע, אוסטין.
כבר השלמתי עם כך… שהמורשת שלי לא תהיה פוליטית.
המורשת האמיתית שלי היא האנשים שנמצאים כאן, המשפחה שלי, הילדים שלי.
אז תחשוב על הילדים שלך. אנג'לין הייתה בת 11.
תחשוב על אמילי בגיל הזה.
הם ניסו למכור אותה לזר תמורת 600 דולר.
זה באמת חשוב לך, מה?
כן. הגיע הזמן שדברים ישתנו.
עונות משתנות, וגם חברות.
ואנחנו יכולים להיות חלק מהעולם החדש,
או להתפורר לאפר.
ניקח את התיק.
נפלא.
חששתי שתכריז שאתה עובר לנברסקה.
לא, הוא יישאר כאן, באמהרסט, וינסה להפוך אותה למקום טוב יותר.
את מוכנה להחזיר לי אותו? -לא.
אז האמת היא שתוכלי לעזור לי במשהו.
מה?
אני רוצה שמלה חדשה.
אני עמוסה קצת בהזמנות במתפרה…
לא, אני לא רוצה שאת תתפרי אותה בשבילי.
אני רוצה לתפור אותה בעצמי.
בעצמך? -כן.
אני יודעת שאני לא טובה בתפירה,
אבל חשוב מאוד שאעשה זאת למען עצמי.
שמלה שאוכל לכתוב בה.
שמלה שאוכל לחיות בה.
אז אני זקוקה לייעוץ שלך כמומחית,
כי אני לא בטוחה ששמלה כזו הייתה קיימת אי פעם.
טוב, אשמח לעזור.
אני אוהבת את האתגר שבעיצוב חדש.
יופי.
תביאי כיסא.
לפני שהבנות ייקחו את התינוק, אתם מוכנים לגלות לנו את השם?
טוב, כן. אני מניח שאפשר.
סו, תתכבדי.
אולי אדון חרבון? -מדויק.
כולנו אוזן. איך נקרא לבחור הקטן?
טוב, אוסטין ואני החלטנו…
לא, קדימה, תגידי.
מי זה יכול להיות? -יש מישהו בדלת.
אני באה.
בחיי,
מה הוא הגבר האיכותי הזה שאני רואה לנגד עיניי?
שמי אל"ם תומאס וונטוורת' היגינסון.
באתי לפגוש את המשוררת הגדולה, אמילי דיקנסון.
מה השם? -נגלה אותו בהזדמנות אחרת.
יש כאן אורח לאמילי.
אמילי? מי זה?
איש צבא, קצין בדרגה גבוהה, נאה ביותר.
שמו ווינטוויג הנסוורת' טמפטון פופקורן.
מגי, את חווה שבץ? -תגידי את השם לאט, מגי.
המסוורת' ויגלסטון טנטרהוקס.
מה?
אל"ם תומאס וונטוורת' היגינסון.
בתכם, אמילי דיקנסון, היא…
החברה לעט הבלתי נראית שלי.
חברה לעט? אתה מתכוון…
היא כתבה לך? -כן.
מכתבים רבים ושירים.
שירים יוצאים מגדר הרגיל.
מילותיה של אמילי, מילותיה המופלאות והנחוצות
היו תרופה בשבילי בסבל המלחמה.
איכשהו, אני הייתי בחזית,
אבל היא זו שהצליחה לתאר את החוויה.
איך ייתכן שהאישה הזו, שרחוקה כל כך משדה הקרב,
מסוגלת לומר את האמיתות העמוקות והאפלות ביותר שלו?
הייתי חייב לבוא ולהכיר אותה בעצמי,
ולראות את ביתה, כמובן, ולפגוש את משפחתה.
אמרו לי, מתי הבנתם לראשונה שהיא גאונה?
אקיף את הקיום כולו בשמלה הזו.
אסע אל קצות המודעות עצמה.
בסדר, אז את לא רוצה מכפלת שנגררת.
המודעות עכורה מבוץ.
כן. כן!
והיא חייבת להיות קלה לניקוי כדי שאוכל ללבוש אותה בכל יום
כשארוץ בכל ממדי החוויה.
אז היא חייבת להיות לבנה. לבן הכי קל לכבס.
שמלה לבנה?
כן. עשויה מאור. האור שקיים רק באביב.
נחמד מאוד. ומה עם המבנה?
קרסים, ווים, כפתורים?
אם יהיו כפתורים רבים מדי, אצטרך עזרה ללבוש אותה.
ואם הכפתורים יהיו מלפנים?
אז תוכלי ללבוש אותה לבד.
שמלה עם כפתורים מלפנים? -זה שונה.
זה חדשני!
כפתורים מלפנים. -מתה על זה.
עכשיו, בואי נדבר על הגזרה.
בזה מצהירים הצהרה באמת.
ברזלים, חצאית תחתונה, חישוקים?
אני לא רוצה את זה. אני רוצה אותה ישרה.
אני אגיד לך מה עוד אני לא רוצה.
את זה. -בלי מחוך?
אני צריכה שהשמלה הזו תאפשר לי לחיות בכל אפשרות.
מחוכים הופכים דברים רבים מדי לבלתי אפשריים.
אגלה לך סוד קטן. אני לא לובשת מחוך.
לעזאזל. הגוף שלך פשוט נראה כך?
כן ולא. אני משתמשת בבדים אלסטיים כדי לעצב את השמלה.
אני עדיין נראית אופנתית… -נכון.
אבל הבדים האלסטיים מאפשרים לי לנשום כשאני מתכופפת וכורעת בחנות שלי.
את יכולה לעבוד עם זה?
אני לא יודעת. עדיף בלי גזרה. חוסר גזרה מוחלט.
זה הרבה מרחב נשימה, אמילי דיקנסון, אבל בסדר.
בלי מחוך, בלי בדים אלסטיים, מדי עבודה.
אה, זה מעלה את שאלת כלי העבודה.
דברי. -איזה כלים דורשת העבודה שלך?
לדוגמה, לי יש מספריים, יש לי אצבעון…
אני צריכה רק עיפרון וכמה דפים.
בסדר.
ואני מניחה שאת רוצה לשאת אותם איתך,
למקרה שתגיע השראה?
נכון.
אז ברור שאת צריכה…
כיסים. -כיסים. כיסים.
אמילי, מישהו בא לבקר אותך.
בואו נשב… -אורח.
אורח? מי?
אל"ם ווטסוורת' בנטלי טידליווינקס.
אל"ם תומאס וונטוורת' היגינסון?
כן. זה מה שאמרתי.
הוא כאן? הוא בבית שלנו?
למטה, עם המשפחה שלך. ממתין לך.
אלוהים אדירים.
מה הוא עושה כאן? לא אמרתי שאני רוצה לפגוש אותו.
הקשר שלנו הוא רק בטקסט.
את חוששת שהוא לא יאהב את מי שאת באמת?
אני לא יודעת מה הוא יחשוב. אני מתארת את עצמי במונחים מקטינים.
אמרתי לי שאני קטנה כמו גדרון,
ושהשיער שלי בצבע של ערמון.
אני מבינה, עשית לו תרמית קאטפיש?
אני לא יכולה לרדת למטה. לא.
אנחנו צריכות תירוץ. תגידי לו…
תגידי לו שאני לא לבושה.
שבטי נמצאת כאן כדי למדוד אותי
ושעליו לחזור ביום אחר.
בסדר. אנסה את זה.
אבל לפני שאעשה זאת, אני מרגישה שמחובתי להגיד לך
שהוא אחד האדונים הנאים שראיתי מימיי.
לא אכפת לי. אני לא מאוהבת בו. רק רציתי לשמוע את דעתו על השירים שלי.
אני עוד לא מוכנה לפגוש אותו. אפילו לא קרובה לכך.
לא כתבתי די. אני רק בתחילת הדרך.
אהיה מוכנה רק בעוד שנים.
אז לא תכעסי אם אכרוך את השיער הג'ינג'י שלי סביב צווארו?
מגי, תעשי כל מה שצריך. העיקר שתסלקי אותו מכאן.
אני לא מאמינה שהוא בא.
אלוהים אדירים, סו. מה עם סו? סו תכעס?
איך אתה אוהב את התה שלך, האל"ם?
ואתה ודאי רעב אחרי המסע הארוך.
אוכל להציע לך נקניק צלוי?
לא, תודה.
האמת היא שאני צמחוני.
כמה מוסרי.
אז אביא לך ירקות. זה ייקח רק רגע.
תוכל לפשוט את המקטורן, האל"ם?
אתה מלכלך את כל הבית באבק מלחמת האזרחים.
סבתא קוקי, אפשר לדבר איתך?
תקשיבי לי ותקשיבי היטב.
האיש הזה חשוב מאוד.
הוא סופר, הוגה, מהפכן
והוא בא עד לכאן כי הוא מעריך את השירים של אמילי.
את לא מבינה? הוא עשוי להיות אחראי יום אחד למורשת של אמילי.
אז אנחנו נגיש לו תה,
ואנחנו נשתמש בכלים הטובים ביותר שלנו.
ואם הוא יבקש קפה,
אנחנו נגיש אותו עם חמאה מתוקה וביצים שלמות
כמו שכתוב ב"עקרת הבית הצנועה". את מבינה אותי?
סוזן גילברט, את באמת כלבה תותחית.
הכול בסדר?
כן, אנחנו רק מכינות תה לאל"ם היגינסון.
איפה אמילי?
תקלה קטנה.
היא לא תרד.
אני בטוח שהיא תרד בקרוב. -חצופה מאוד.
חשבתי שהחדרנו בה נימוסים, אבל עבודתו של אב לא תמה לעולם.
אין בעיה. אני בטוח שהיא עסוקה בכתיבה.
אני מניח שכשהיא בתוך הזרימה שלה, הזמן פשוט מתפוגג.
תרצה חלב וסוכר, האל"ם?
רק תבקש.
לא, אני שותה בלי.
כבוד גדול בשבילי להכיר את משפחת האמנית.
ספרו לי על אמילי. איזה אדם היא?
קדימה, אין פרט קטן מדי.
אחרי הכול, לפעמים אנשים שחייהם קטנים עושים דברים גדולים מאוד.
טוב…
אמילי ייחודית.
היא מוזרה קצת. -היא לא יודעת לתפור או לבשל או לנקות.
אבל היא אופה מעולה. -היא ממש בקטע של פרחים.
נהגנו לתפוס אותה מדברת עם דבורים.
כן, מה קרה לדבור ההוא?
היא ייחודית מאוד, בשורש העניין.
כן, ברור שהיא הכי משוגעת במשפחה.
אני לא בטוחה.
המשוגעת, מה? -כן.
כלומר, האחרים, אנחנו די נורמליים.
ארץ במלחמה.
מפולגת, הגברים נופלים.
זו הצהרה לגבי בדידות וביטחון.
אני אישה.
הגברים מתים!
ואני מתה,
כשאני סרוגה לתוך פרטי חיי,
כמו כולנו.
אתה אבא שלי?
אני… אני אבא שלה.
להיות לכודה כבת דיקנסון.
זו לא אמילי, דרך אגב.
לא, זו…
אני חושבת…
כן. אני חושבת שזה יעבוד.
זהו זה.
שמלה מסוג חדש…
לשירה מסוג חדש.
את בטוחה שאת לא רוצה שאני אתפור אותה בשבילך?
זה ייקח רק כמה שבועות. -לא, אני רוצה לעשות את העבודה בעצמי.
תודה לך שעזרת לי לחלום היום, בטי.
מה להגיד למשפחה שלך?
תגידי להם שאני לא יכולה לרדת.
תגידי להם…
שאני כותבת.
אתם יודעים מה?
גם אם אני לא יכולה לשנות את העולם…
אמשיך לכתוב.
וגם אם לאיש לא אכפת.
גם אם זה לא ישנה דבר
שהייתה אישה ששמה אמילי דיקנסון שישבה…
בחדר הקטן הזה…
יום אחר יום…
וכתבה דברים רק כי הרגישה אותם.
התה מצוין.
היי. אני ויני.
תומאס וונטוורת' היגינסון.
אבל את יכולה לקרוא לי וונטוורת'.
בהחלט.
תורידי את הידיים. הוא שלי.
טוב, עכשיו כשלוויניה כאן… -חרמנית.
אולי הגיע הזמן לחשיפה הגדולה?
לפני שהגעת, עמדנו להכריז את שמו של התינוק שלנו.
סוף כל סוף בחרתם שם.
לקח להם זמן רב. הילד בן ארבעה חודשים.
קדימה, קדימה.
מגניב. מי יגיד את זה? -האמת היא שהתינוק יגיד את זה.
נכון, סו? -כן.
הוא כתב מכתב.
וואו, הוא כותב מכתבים. כמו דודה שלו.
הוא ממוען אליך, מר דיקנסון.
להקריא אותו? -בבקשה.
תעשי את זה עם הקול.
יש קול?
"סבא היקר…
אני בעולם הזה כבר ימים רבים
ועוד לא זכיתי לשם."
כן, אמילי היא המשוגעת ביניהם.
"אימא שלי אומרת שיש לך שם נחמד מאוד,
ואני רוצה לשאול אותך אם אוכל לקבל שם כמוהו בדיוק.
אם אתה מוכן שאיש קטן כל כך
יזכה לשם גדול כמו שלך, תגיד לי בבקשה."
נקרא לתינוק אדוארד, אבא. על שמך.
כלומר, ברשותך.
זה הכבוד הגדול ביותר בחיי הארוכים.
אדוארד. אדוארד התינוק.
נקרא לו נד. -בייבי נד.
זה מקסים.
לתינוק יש שם. -בטי, לא ידעתי שאת עוד כאן.
רק עזרתי לאמילי עם שמלה חדשה.
אצא לדרכי עכשיו.
ברכותיי לך.
תודה.
ותתכונני,
אזמין חליפות רבות לנכד שלי,
עכשיו, כשזכה לשם פרטי.
אני כבר מתה להביא את נד הקטן לכנסייה
כדי שכל הסבתות האחרות יקנאו.
וזו בדיוק מהות הדת.
ביי.
זו בטי. היא התופרת שלנו.
כן, והיא התופרת הטובה באמהרסט.
סלחו לי לרגע.
אני מתה על המדים.
אני חושבת שהוא מחבב אותנו.
אמילי מתכוונת לרדת?
סלחי לי, בטי.
את בטי, נכון?
סליחה? מי רוצה לדעת?
סלחי לי, גברתי.
שמי האל"ם תומאס וונטוורת' היגינסון.
היה לי הכבוד לשרת
עם גדוד חיילי האיחוד השחורים הראשון,
גדוד המתנדבים הראשון של דרום קרוליינה.
אולי שמעת עליו.
נלחמת לצד הנרי.
לא.
הוא נלחם בעצמו, הוא ואנשיו.
הם חימשו את עצמם ויצאו לפגוש את האויב.
זה היה מעשה נועז.
היה קרב, זה היה קרוב יותר להתכתשות, אך קשה.
צבא הקונפדרציה היה בדרכו לבופורט
והמתנדבים של דרום קרוליינה יצאו ועצרו אותם, טמנו להם מארב.
הנרי היה… ביניהם.
הוא…
אה, הנרי יצא בשלום מהקרב. הוא…
הוא בחיים בהחלט.
"והמתיקות נשמעת ברוח הקלילה
וודאי כואבת הסערה
שעלולה הייתה לפגוע בציפור הקטנה
שחיממה רבים כל כך…"
לא העזתי לקוות.
ו…
הבאתי לך משהו.
המכתבים של הנרי.
הגיעו ליעדם סוף כל סוף.
אני תמיד אומר שכתיבה נפלאה מוצאת את דרכה לקהל שלה.
גברתי.
אני מצטער מאוד שהיא עוד לא ירדה, האל"ם.
זה לא מפריע לי.
אחכה כמה שצריך.
מה היא שעה או שתיים בשביל משוררת כמו אמילי?
אנשים ייאלצו להמתין מאות שנים כדי להבין אותה באמת.
תשמע, במלחמות אירלנד העתיקות נהגו לומר
שיש הסכם בין השבטים.
שלא משנה כמה דם נשפך במלחמה,
לא משנה כמה נטבחו,
תמיד צריך להציל את המשוררים.
"אל תהרגו את המשוררים," נהגו לומר,
כי את המשוררים צריך להשאיר כדי שיספרו את הסיפור.
"זו הייתה משוררת, זה מה שהייתה
בזקקה תחושה מדהימה
ממשמעויות רגילות
ושמן ורדים חזק כל כך,
יש לי ציפור באביב,
השמש אך נגעה בבוקר,
סוף הקיץ הוא עונג,
אני קושרת את כובעי, אני מיישרת את צעיפי,
הסתיו התעלם מהסריגה שלי.
אין פריגטה כמו ספר,
בחורף, בחדרי,
התחלתי מוקדם,
לקחתי את הכלב שלי
וביקרתי בים…"
אמילי. אמילי, קדימה. אמילי…
"בנות הים במרתף יצאו להביט בי…"
בואי, אמילי. בואי.
חכו לי.
אני באה.
תרגום: אסף ראביד