Massachusettský právny spolok sa teší na tvoj prejav.
Trikrát sa pýtali, či naozaj prídeš.
Prepáč. Mal som starosti s rodinnými záležitosťami.
Nemá to nič spoločné s tým, že nikto z tvojej rodiny nebol
na pohrebe mladého Stearnsa, však?
Bohužiaľ, áno. Syn sa správa hrozne,
moja žena nevychádza z postele a teraz sa na mňa hnevá dokonca aj Emily.
Emily... S ňou to bolo vždy ťažké.
Je to nespútané dievča.
Asi áno.
Chcel som ti to prezradiť, až keď budeme v Bostone,
ale vyzeráš ako niekto, kto by privítal dobré správy.
Aké?
Edward Dickinson,
nebudeš v spolku len prednášať prejav.
Ale privítajú ťa
lídri Republikánskej strany v Massachusetts,
ktorí ti chcú ponúknuť nomináciu na budúceho zástupcu guvernéra.
Zástupcu guvernéra?
- To je česť. - To teda je.
Rád by som ťa dostal späť do politiky,
aby si svoje pôsobenie v Strane Whigov nechal za sebou.
Edward, len si to pomysli. Budeš republikán.
Konečne budeš stáť na správnej strane histórie.
Bohužiaľ to nemôžem prijať.
Edward, pre tú pozíciu si ako stvorený.
Si pilierom Amherstu,
ktoré je najväčším podporovateľom zrušenia otroctva v štáte.
A máš rozvážny a tradičný prístup k právu.
Možno mám reputáciu, ale nemám túžbu.
Musím byť v Amherste s rodinou, nie v Bostone s republikánmi.
Žiadam ťa, aby si to zvážil.
Moje rozhodnutie je konečné.
- Ježiš. - Zastavte voz!
- Čo sa deje? - Vyhadzujem ťa.
Tu? Sme na polceste do Bostonu.
A čo stretnutie v právnom spolku?
- Edward, opäť si ma sklamal. - Bože.
Si spiatočnícky a zastaraný starý Whig.
Nevieš prijať, že život tejto krajiny ide dopredu.
Asi to znamená, že musí ísť dopredu bez teba.
Takže, vypadni. Teraz!
- Edward Dickinson, si zbabelec. - Čože?
A chudák.
A slabý ako myš!
- Čo? - Ideme!
Conkey.
Áno.
Dobre, som myš.
Ale musím sa vrátiť k svojej myšej rodine.
Dickinsonová
Žiaľ je myš
Vedieť najhoršie nezanecháva strach
Kto vie, o čom sa chce porozprávať.
Neviem, ale asi to je naliehavé.
Dostal som škatuľu s kúskom koláča,
na ktorom bol odkaz „je to naliehavé“.
Áno, aj ja som ho dostala.
Tu je.
Emily. Chcela si nás vidieť?
Brat, sestra.
Áno, zavolala som vás. Ďakujem, že ste ma vypočuli.
Prečo tak rozpráva?
Zavolala som vás, lebo musíme prebrať niečo dôležité.
Niečo, čo sa týka nás troch a našej budúcnosti ako súrodencov.
Nazvime to samit súrodencov, ak chcete.
- Dobre. - Nechápem, čo sa deje.
William Austin Dickinson, napriek tvojim snahám
oddeliť sa od svojej rodiny,
ostáva faktom, že dané oddelenie nebolo oficiálne ani legálne vykonané.
Preto rodina naďalej ostáva neporušená.
- Takže, následne, ergo... - Ergo?
Ergo, stále si náš brat. A stále si otcov jediný syn.
O čo ti ide?
Emily, nech sa snažíš povedať čokoľvek, povedz to tak,
aby to neznelo tak, že sme na súde za veľmi nudný zločin.
Dobre. Otec chce, aby som bola vykonávateľkou jeho vôle
a vysvitlo, že všetko dáva Austinovi. Vrátane nás.
Čo myslíš „vrátane nás“?
Keď otec zomrie, Austin bude naším poručíkom.
Dostane dom, všetok majetok a nás. Sme len ďalší kus jeho majetku.
Tak, áno, hej. To mi došlo.
Keď nemáš manžela a tvoj otec zomrie,
patríš bratovi.
Nakoniec to teda je patriarchát.
Dobre. Ja tu nebudem len tak sedieť,
aby mi môj brat riadil život.
Nechcem ti riadiť život.
Ani nechcem byť súčasť tejto rodiny.
Otec nás úplne zmagoril.
Mám kopu práce so svojou vlastnou traumou.
- Áno, a toto. - Dobre.
Austin, posledné mesiace si nerobil nič iné,
len upriamoval pozornosť na to, ako nás otec sklamal.
A som pripravená priznať, že si mal pravdu.
V čom?
Náš otec je obrovské sklamanie.
- Áno. - Stále sa správal
v súlade so súčasnými očakávaniami a normami spoločnosti,
čo znamená, že sa správal ako hajzel.
Som rád, že to už vidíš.
Vidím.
Mal si pravdu. Ja som sa mýlila. Mala som si vybrať teba, nie jeho.
Páni.
Dobre. Ďakujem.
Ale aj tak sme tu.
A dedičstvo po ňom zdedíš ty.
A my dve sme bezmocné.
- Sme tvoje poddané. - Ja vás tak naozaj nevnímam.
A preto sa o tom rozprávame.
- Musíš nám niečo sľúbiť. - Čo také?
Že nedovolíš, aby sa história opakovala.
Čo tým myslíš?
Minulosť je minulosť. Je preč.
A nemáme ju ako zmeniť.
Ale ak sa odhodláme minulosti čeliť,
tak možno môžeme urobiť niečo pre budúcnosť.
Takže Austin, sľúb nám,
že nebudeš rovnaký muž, akým bol náš otec.
Nech spoločenské normy hovoria čokoľvek,
pokiaľ budeme spolu, budeš sa k nám správať s úctou,
a dáš nám slobodu, všetku slobodu, ktorú si zaslúžime.
Sestry...
spoľahnite sa na mňa.
Dobre.
Pod podmienkou.
Akou?
Vinnie, zbav sa mačiek.
- Súhlasím. Nenávidím ich. - Nie!
- Nemám rada mačky. - Ani ja.
Nezbavím sa svojich mačiek.
Vinnie, každý týždeň minieme 36 dolárov za mlieko. To je veľa.
Otázka: aký máš názor na líšky?
- Čože? - Kašli na to. Nie je to tvoja vec.
Sme nezávislé a sľúbil si, že to budeš rešpektovať.
Detaily preberieme neskôr. Podáme si ruky?
Dobre, aj ja chcem.
Ľúbim ťa, brácho.
Aj ja vás.
Je fakt zvláštne netopiť sa chvíľu v žiali.
Urobíme zo sveta lepšie miesto, jeden Dickinson po druhom.
Dobre, mami. Vstávaj!
Je nový deň. Je tak krásne.
A je čas, aby si vyšla z postele.
Nechaj ma tak.
Nie. Prišla som ťa potešiť a utešiť,
či sa ti to páči, alebo nie.
Prosím, netlač na mňa.
Mami, musím na teba tlačiť.
Si v posteli už vyše týždňa.
Nemôžeš tu sedieť a umierať od smútku.
Okrem toho, náš dom je zaprášený.
Musíš vziať do ruky metlu. Si metlová kráľovná.
Lichôtky nezaberú.
Príliš žialim, aby som žila.
V srdci mám dieru, ktorá sa nikdy nezacelí.
Chceš sa porozprávať?
Chcem sa rozprávať len so sestrou Laviniou a tá je preč.
Aj keď ľudia zomrú, ich duše s nami ostávajú.
Hovorím ti, že na pohrebe tety Lavinie som videla jej ducha,
mal podobu vtáčika.
No tak. To je nemožné. Vtáky nenávidela.
- Naozaj? To som nevedela. - Nikto moju sestru nepoznal ako ja.
Nikto ju nemal rád ako ja. Veľmi mi chýba.
Čo ti na nej chýba?
Všetko.
Vieš, na čo som dnes myslela?
Ako jej ruka vždy vkĺzla do mojej vždy, keď sme boli vedľa seba.
Robila to, odkedy sme boli deti. Bez rozmýšľania.
Akoby sme mali byť spojené.
Pokračuj. Čo ešte?
Zvuk jej hlasu, vtipy, ktoré sme si hovorili,
ako ma dokázala rozosmiať.
Hovorili sme rovnakým jazykom. Podobali sme sa ako vajce vajcu.
Bola súčasťou mňa a aj človekom, ktorým som chcela byť.
Také je asi mať sestru.
Áno. Som rada, že jednu mám.
Ty a Lavinia máte šťastie, že spolu zostarnete pod jednou strechou.
Kiežby som to zažila aj ja,
a neodišla z domu taká mladá.
Úprimne, niekedy vám závidím.
Nevedela som, že to tak cítiš.
Tvoj vzťah so sestrou je veľmi vzácny.
Buď vďačná za každú spoločnú chvíľu,
lebo jedného dňa tu už nebude.
Mami, kedy naposledy si tu upratovala?
Neviem, už je to večnosť. Prečo?
Lebo...
Asi som videla myš!
- Myš? Mám v izbe myš? - Áno. Áno.
Kde je? Kam šla?
Vidím ju. Tam je. Vbehla do kúta.
Ako to, že Vinnie má 500 mačiek a aj tak máme myši?
Vy dievčatá ste vôbec neupratovali? Dom musí byť špinavý.
Idem po metlu. Dostanem ju.
- Nie. Niečo mi napadlo. - Čo?
Moja sestra, teta Lavinia, nenávidela vtáky...
- Áno, to si hovorila. - ...ale milovala myši.
Chovala ich ako zvieratká.
Kŕmila ich syrom a pomenovala po obľúbených postavách z rozprávok.
- Dlhovláska, Martin Klingáč, Snehulienka. - Milé.
Niekedy si zo mňa vystrelila, lebo vedela, že sa myší bojím.
- Raz mi ju dala do postele. - Drzé.
Emily, nechápeš?
Tá myš je podľa mňa duch tety Lavinie.
Bože.
Mami, asi máš pravdu.
Ducha mojej sestry by som spoznala.
Tá myš je presne ako ona.
Mám ju.
Teta Vinnie, si to ty?
- Neublíž jej. - Neublížim.
Teta Vinnie je tu s nami.
Je tu, aby počúvala, čo jej chceš povedať.
Hovor.
Sestra?
Zlatá Vinnie, si to ty?
Hovor s ňou. Daj to von.
Prepáč, že som odišla z domu taká mladá.
Prepáč, že sme nemohli spolu zostarnúť.
Prepáč, že nás oddelili manželia a deti.
Pokračuj. Pomáha to. Cítim to.
Bola si moja najlepšia priateľka.
Každý deň života mi budeš chýbať.
A teraz ťa nechám ísť.
Už ide.
To som chcela povedať na pohrebe,
ale nemala som možnosť.
Počula ich teraz.
V srdci mám stále dieru.
Ale teraz v tej diere žije malá myška.
Mami, to je krásne.
Asi to použijem v básni.
Naozaj? To by som bola rada.
Dobre.
Dámy a páni, pani Dickinsonová je späť.
Austin. Dobre, si tu. Práve som priniesla čaj.
Niekto tu je?
Áno. George Gould. Prišiel za tebou.
George. Prečo kvôli nemu používaš slávnostný servis?
Ahoj, kamoš.
Prišiel som sa rozlúčiť.
George.
Máš uniformu.
Vyzdvihol som ju od krajčíra.
Dobre mi sedí.
Takže...
Ideš do vojny?
Áno, idem.
Dostal som povolávací rozkaz.
Idem do Massachusetts 21.
Rovnaký pluk, v akom bol Frazar.
Nech odpočíva v pokoji.
Kamoš,
neverím tomu.
Únia potrebuje všetkých mužov.
Povolávajú každého muža v meste. Rozkazy chodia každý deň.
Ako to, že tebe neprišiel?
Áno. Určite čoskoro príde.
Kedykoľvek.
George Gould, si veľmi odvážny.
Len si plním povinnosť.
Povolali ma do boja a budem bojovať.
Lebo verím v lepšiu krajinu,
rovnako ako John Brown,
rovnako ako Frazar.
Niečo ti musím povedať.
- Vám obom. - Austin. Čo sa deje?
Urobil som niečo, čo mi nikto z vás neodpustí.
Čo také zlé si urobil?
Niekomu som zaplatil, aby šiel do vojny za mňa.
Prišiel mi povolávací rozkaz a o pár dní
som šiel do baru, opil sa
a zaplatil írskemu barmanovi, aby šiel namiesto mňa.
Neskôr sme zistili, že Frazar zomrel.
Ja som...
Nemohol som ho opustiť.
Koho?
Dieťa. Nášho syna.
Chcem byť dobrým otcom.
Nechcem byť otec, akého som mal.
Nechcem byť taký muž.
Chcem byť iný.
A chcem, aby aj náš syn bol iný.
A ak odídem a opustím ho a nevrátim sa,
ako ho budem učiť?
Ako sa uistím,
že budúcnosť Dickinsonovcov je iná ako minulosť?
Teraz bude niekde na poli mŕtvy Ír
a ja budem tu.
Zradca.
A zbabelec.
Austin.
Ja tomu rozumiem.
Nemusíš to hovoriť, George.
Naozaj.
Urobil si, čo si urobil.
A teraz sa to nedá vrátiť späť, ale to neznamená, že je všetko stratené.
Stále to môžeš napraviť.
Treba urobiť veľa práce v každom kúte spoločnosti.
Nemusíš ísť do vojny, aby si bol muž.
Nájdeš spôsob, ako túto krajinu vylepšiť tým, že tu ostaneš,
doma...
kým sa budeš starať o rodinu.
Úplne sme sa vyšťavili.
To áno.
Niektorí to chcú.
- Niektorí si to želajú. - Áno.
- A niektorí to dokážu. - Áno! Presne!
- A my sme to dokázali. - Áno!
Negatívnu situáciu sme premenili na niečo pozitívne.
- Hráme, aby sme vyhrali. - Áno!
Veľkosť je evolučný proces.
- Verím, že viem lietať. - Ideš.
Aj ja tomu verím, Michael Jordan.
Aj ja.
Vlastne som to aj videl.
Cez tých južanských chalanov sme preleteli.
Nečakali nás. Len počuli naše krídla.
- Henry, to je krásne. - Sme ako vtáky.
To áno. Hýbeme sa spolu. Letíme spolu.
Sme chalani z bojiska.
- Chalani z bojiska. - Počujete?
- Kŕdlenie. - Čo to je?
Kŕdlenie.
To je keď kŕdeľ vtákov zosynchronizovane letí.
Škorce sú klasickým príkladom, ale robia to aj husi.
- Henry, napi sa. - Hej, tu ste!
Už nemáme hodinu.
Hej, tu ste!
- Bože, to bolo epické. - Čože?
- Kto to prišiel. - Si ok?
Áno, ja len...
Bolo to emotívnych 24 hodín.
Keď som zistil, čo ste urobili, bál som sa, že ste mŕtvi.
Nie. Nie sme mŕtvi. Oni sú.
Prepáč,
ale nakoniec sme sa rozhodli vytvoriť vlastnú budúcnosť.
Vidím. A tomu hovorím výhra.
Neuveriteľné.
V základni ste však spôsobili rozruch.
Saxton na mňa len kričal.
Nechceli sme robiť problémy.
Prosím. Pripomenuli ste mi, aké je fajn robiť problémy.
Som reformista, nie konformista.
Úprimne, naozaj mám pocit, že som sa trochu stratil,
preto idem na sabatikal.
„Saba“ čo?
Sabatikal?
Áno, mám toho veľa, nad čím musím premýšľať.
A beriem si preto načas voľno.
Kým budem preč,
veliť budeš ty.
Urobím z teba seržanta.
Prosím?
- Ja? Veliť? - Áno, ty.
Osvedčil si sa. Nemyslíte?
- Hej! - Kto iný?
- Áno. - Henry.
Henry, Henry, Henry!
Ideš, Abeceda!
- Hej! - Dohodnuté.
Kam pôjdeš?
Domov, do Bostonu. Ale najskôr do Amherstu.
Amherstu?
Áno. Je tam niekto, koho musím stretnúť.
Poetka, ktorej slová mi priniesli
útechu počas týchto trpkých mesiacov.
Emily Dickinsonová.
Henry, čo je? Akoby si videl ducha.
Emily Dickinsonovú poznám.
- Čo? - Pracoval som pre jej rodinu.
Počkať. Takže celý ten čas
som bol s niekým, kto ju pozná?
S niekým, kto bol v jej prítomnosti?
Tá geniálna žena, ktorá zachytila emócie, o ktorých som nevedel, že mám?
Jej verše ma stále prenasledujú.
Vypočuj si toto.
Môj život ako nabitá puška
stál v kúte do dňa,
kým prišiel pán a našiel ma
a so sebou ma zobral.
- Dobre. No teda. - To napísala biela?
To je sila.
Henry, povedz mi.
Aká je?
Vieš, to by si mal asi zistiť sám.
- To máš pravdu. - Áno.
O dôvod viac, aby som hneď išiel.
Higginson, počkaj.
Áno?
Ak ideš do Amherstu,
niečo pre mňa musíš urobiť.
Pozrite na to.
Krása.
Páni.
Teraz, keď som sa naučil lietať...
Áno? Hovor.
Už nikdy nechcem kráčať.
Emily.
Prišla som za tebou.
Poď dnu.
Máš hostí.
Austin zavolal pár ľudí, aby sa rozlúčili.
S kým?
S Georgom. Ide do vojny.
Nie aj George.
Chcem sa s ním rozlúčiť,
ale dnes večer chcem byť s tebou sama.
Dobre.
Chceš sa rozprávať o niečom konkrétnom alebo...
Áno,
ale nedá sa to vyjadriť slovami.
Emily. Emily, sú tu hostia.
Len my dve.
Dobre? Dnes večer.
„Teraz poď, prehýrme noc!
Zavolaj mojich smutných veliteľov.
Znova si nalejme
a vysmejme polnočný zvon.“
To je zo Shakespearovho klubu.
Zabavme sa, môj platonický kamoš.
Sleduj.
Helen!
Poď, zlato.
Večera je hotová.
Čo to?
Betty.
Dobrý večer.
Pán Dickinson, čo sa vám stalo?
Vyzeráte, akoby ste žili pod zemou.
Som v poriadku. V poriadku.
Vyhodili ma z voza na polceste do Bostonu.
Domov som dokráčal, ale som v poriadku.
Máte roztrhaný kabát.
Musíte byť hladný.
Nechcete tanier polievky?
Nie, nie. Ste milá.
Je s mäsovými guličkami. Veľmi sýta.
S mäsovými guličkami?
Poďte si dať.
Jedla máme dosť. Opravím vám kabát.
Nemôžete sa k pani Dickinsonovej vrátiť takto.
Ahoj, mami. Hrala som sa v lese na víly.
- Má bujnú predstavivosť. - Ako moja Emily.
Pán Dickinson si u nás dá polievku.
- Nie, to... - Ticho.
Nemôžem nechať muža hladného.
Môže si sadnúť na otcovu stoličku.
Chýba jej otec.
Áno. A ty určite chýbaš jemu.
Byť otcom je jeden z najväčších darov života.
Takže, áno.
Pracujem na novom vystúpení o žiali.
Všetci sme museli spracovať veľa žiaľu.
Prišli sme o milovaných. A nie len to.
Prišli sme o starý svet.
Prišli sme o to, aké veci boli.
Tak o čom to bude?
Áno, znie to úžasne.
Je to site-specific dielo.
Robím to v stajni s umierajúcou ovcou.
Nie so Starou Bessie?
Áno.
- Nie. - Sadnem si pred Starú Bessie...
...pozerám sa jej do očí a premýšľam nad smrťou.
Predstavím si, ako ovca pomaly zomiera,
ako sa jej telo pomaly rozkladá,
ako jej oči vyskakujú z jamiek,
rovnako ako vyskočili oči z jamiek Josephovi,
jedna po druhej.
Puk! Puk!
Meditujem nad základnou realitou, že jedného dňa budeme všetci prach.
Volá sa to Už nie ovce.
Venujem to pamiatke na mojich mŕtvych bývalých.
Škoda, že tu nebudem, aby som to videl.
Nie je pri tom publikum.
Ovce mám rád.
Tieto vojnové roky nás všetkých zmenili.
Áno. Niekedy mám pocit, akoby sme zdedili iný svet,
aký poznali naši rodičia.
Možno to je dobre.
Svet je na hlavu, ale...
podľa mňa nájdeme spôsob, ako ho napraviť,
aj keď iba trochu.
Chcem tomu veriť, George.
Ja neviem, aký spôsob bude ten môj, ale nájdem ho.
A keď sa vrátiš domov...
Budeš hrdý na to, čo som urobil.
Tak teda dúfam, že sa vrátim.
Nádej nestavia svoj dom
na drevených základoch
Nie je ani krov v ňom
Len vežička
Pozri sa na to pozitívne.
Keďže ťa povolali, dostaneš zadarmo kópiu Drumbeatu,
armádneho vestníka Únie, ktorý vydávame s manželom,
s pomocou samotného Abrahama Lincolna.
Prezidenta.
Vlastne mám jednu kópiu priamo tu.
A Emily v nej má báseň.
Báseň?
Ups, chcela som povedať anonym.
Nerozumiem.
Emily, dala som im tvoju báseň.
Dala?
Povedala som, že to musí byť anonymné, tak by si to chcela.
Tvoja tvorba je veľmi silná.
A mala som pocit, že krajina ju potrebuje.
Odpustíš mi?
Hej, prečítaj nám ju.
To by bolo skvelé.
- Áno. Báseň od Emily. - Neurobí to.
- Nikdy nečíta nahlas. - Emily, ideš. Aspoň raz.
Prosím, Em.
Bol by to najlepší darček na rozlúčku,
počuť v hlave tvoj hlas, keď budem...
tam vonku.
Urobím to.
Urobím to pre vás.
Ale hlavne pre Sue.
Tieto dni sa vtáky vracajú späť
len pár z nich
dva či jeden vtáčik
sa obzrú späť
Tieto dni
obloha obnoví
staré klamy v júni
modro-zlatý omyl.
Lož, ktorou včelu nepomýliš,
tvoja skutočnosť,
že takmer uverím.
Kým semienka usvedčia
a jemne cez zmenený vzduch
ponáhľa sa plachý list.
Och, sviatosť letných dní,
A prijímanie posledných
daj dieťaťu podstúpiť
Tvoj svätý symbol prežívať
tvoj posvätený chlieb ti brať
a večné víno piť!
Ďakujem, že si mi zverejnila báseň.
Ďakujem, že si ju napísala.
Vieš, toto...
toto presne tu...
toto je lepšie než akákoľvek báseň.
Písmená, ktoré napísať viem
Nie sú spravodlivé
Ako zamatové slabiky,
vety z plyšu,
rubínové hĺbky, nevyčerpané,
skryli peru pre teba
Hraj ju ako kolibrík
A zo mňa pi
Preklad titulkov: Zuzana Šplhová