Massachusettsin asianajajayhdistys odottaa puhettasi.
Kysyivät kolmesti, oletko tulossa.
Anteeksi. Perheasiat vievät huomioni.
Eihän tämä liity siihen, etteivät perheenjäsenesi olleet paikalla -
nuoren Stearnsin muistotilaisuudessa?
Ikävä kyllä liittyy. Poikani käyttäytyy kamalasti,
vaimoni on vuoteenoma ja nyt jopa Emily on suuttunut minulle.
Emily. No… Hän on aina ollut hankala.
Hieman villi lapsi.
Niin kai.
Aioin pitää tämän salaisuutena Bostoniin asti,
mutta näytät tarvitsevan hyviä uutisia.
Mitä ne ovat?
Edward Dickinson,
et pelkästään pidä puhetta asianajajayhdistykselle tänä iltana,
vaan saat tavata Massachusettsin republikaanipuolueen johtajat,
jotka aikovat nimittää sinut seuraavaksi varakuvernööriksi.
Varakuvernööriksikö?
Se on kunnia. -Todellakin.
Olen innoissani, että palaat politiikkaan -
ja jätät tunkkaiset Whig-puoluepäiväsi taaksesi.
Ajattele sitä. Sinusta tulee republikaani. Olet vihdoin historian oikealla puolella.
Valitettavasti en voi hyväksyä.
Sinut on luotu tähän virkaan.
Olet Amherstin tukipilari.
Se on nyt orjuutta vastustavimpia kaupunkeja osavaltiossa.
Sinulla on harkittu ja perinteinen lähestymistapa lakiin.
Saatan täyttää vaatimukset mutten ole halukas.
Haluan olla Amherstissä perheeni kanssa, en Bostonissa republikaanien kanssa.
Pyydän, että harkitset hetken. -Päätökseni on lopullinen.
Jessus. -Pysäytä vaunut!
Mitä tämä on? -Päästän sinut ulos.
Tässäkö? Olemme puolivälissä matkaa Bostoniin.
Entä asianajajayhdistyksen kokous?
Tuotat minulle aina pettymyksen. -Luoja.
Olet takapajuisesti ajatteleva, muutosvastainen, tunkkainen, vanha whig.
Et voi hyväksyä, että tämän maan elämä edistyy.
Minun pitää siis kai edistyä ilman sinua.
Lähde siis ulos. Heti!
Edward Dickinson, olet pelkuri. -Mitä?
Ja mammanpoika.
Ja hiiri!
Miten? -Nyt, ajuri!
Conkey.
Kyllä.
Hyvä on, olen hiiri.
Minun pitää päästä kotiin hiiriperheeni luo.
Tieto pahimmasta poistaa pelon
Mistähän hän haluaa puhua meille?
En tiedä, mutta se on kai kiireistä. Sain laatikon, jossa oli kakkupala.
Sen päällä oli viesti: "Tämä on kiireistä."
Niin. Minäkin sain.
Tuolla hän on.
Emily. Halusitko tavata meidät?
Veli ja sisko.
Kyllä, kutsuin teidät. Kiitos, kun kuuntelitte kutsua.
Miksi hän puhuu noin?
Kutsuin teidät, koska meillä on keskusteltavana kiireinen asia,
joka koskee meitä kolmea ja tulevaisuuttamme sisaruksina.
Kutsukaa sitä vaikka sisaruskokoukseksi.
Teen niin. -En tiedä, mitä tapahtuu.
William Austin Dickinson, huolimatta yrityksistäsi -
etäännyttää itsesi tästä perheestä,
mitään eroa ei ole syntynyt virallisesti eikä laillisesti.
Siksi perhe tosiasiallisesti ja välittömästi pysyy koossa.
Siksi, täten ja näin ollen… -Näin ollen?
Näin ollen olet yhä veljemme. Ja olet yhä isämme ainoa poika.
Mitä ihmettä?
Emily, mitä yritätkin sanoa, voitko sanoa sen niin,
ettei se kuulosta tylsän rikoksen käräjiltä?
Hyvä on. Isä pyysi minua testamenttinsa toimeenpanijaksi.
Kävi ilmi, että hän antaa kaiken Austinille, myös meidät.
Miten niin "myös meidät"?
Isän kuoltua Austinista tulee holhoojamme.
Hän saa talon, varat ja meidät. Olemme vain omaisuutta.
No, siis niin ajattelinkin.
Kun ei ole aviomiestä ja isä kuolee,
kuuluu veljelleen. Elämme kuitenkin patriarkaatissa.
Selvä. En aio olla toimeton ja antaa veljeni hallita elämääni.
En halua tehdä sitä. En halua edes kuulua tähän perheeseen.
Isä sai meidät sekaisin.
Minulla on kädet täynnä oman traumani kanssa.
Niin, siitä puheen ollen. -Selvä.
Austin, olet viime kuukaudet sanotaanko -
kiinnittänyt huomiomme tapoihin, joilla isämme tuotti meille pettymyksen.
Olen nyt valmis myöntämään, että olit oikeassa.
Mistä?
Isämme on ollut valtava pettymys.
Kyllä. -Hän on käyttäytynyt täsmälleen ja aina -
tämän päivän sosiaalisten odotusten ja normien mukaisesti,
eli hän on ollut oikea kusipää.
Kyllä. Kiva, että huomaat sen nyt.
Huomaan.
Olit oikeassa, minä väärässä. En olisi saanut valita häntä ennen sinua.
Vau.
Selvä. Kiitos.
Silti olemme tässä,
sinä seuraavana vuorossa peritylle valtaistuimelle.
Ja me kaksi voimattomia.
Sinun alaisiasi. -En näe sitä noin.
Siksi keskustelemme asiasta.
Sinun pitää luvata meille. -Luvata mitä?
Ettet anna historian toistaa itseään.
Mitä tarkalleen tarkoitat?
Mennyt on mennyttä. Se on poissa. Emme voi muuttaa sitä mitenkään.
Jos olemme valmiita kohtaamaan menneisyyden,
ehkä voimme tehdä tulevaisuudelle jotain.
Austin, lupaatko siis meille,
ettet ole samanlainen mies kuin isämme oli,
että laista ja yhteiskunnasta huolimatta -
kunnioitat meitä niin kauan kuin asumme yhdessä -
ja että annat meille kaiken ansaitsemamme vapauden?
Siskot,
voitte luottaa minuun.
Hienoa.
Yhdellä ehdolla.
Mikä se on? -Vinnie hävittää kissansa.
Samaa mieltä. Inhoan niitä. -Ei!
En ole kissaihminen. -En minäkään.
En hankkiudu kissoistani eroon.
Käytämme 36 dollaria viikossa maitoon ja kermaan. Ei ole varaa.
Kysymys. Mitä pidät ketuista?
Mitä? -Antaa olla. Et päätä siitä.
Olemme itsenäisiä naisia. Lupasit kunnioittaa sitä.
Yksityiskohdat myöhemmin? Lyödäänkö kättä päälle?
Minä haluan.
Rakastan sinua. -Minä rakastan teitä.
On rehellisesti sanottuna outoa, etten hetkeen huku suruun.
Teen maailmasta paremman yksi Dickinson kerrallaan.
No niin, äiti. Ulos, ylös ja lenkille. On aivan uusi päivä. Se on kaunis.
Sinun on aika nousta sängystä. -Jätä minut rauhaan.
En. Tulin piristämään ja lohduttamaan sinua, pidät sitä tai et.
Älä tuupi minua.
Sinua pitää tuuppia.
Olet ollut sängyssä yli viikon.
Et voi maata täällä ja kuolla suruun. Lisäksi talo on pölyinen.
Sinua tarvitaan luudan varteen. Olet luutakuningatar.
Imartelu ei toimi.
Olen liian surun murtama jatkaakseni elämää.
Sydämessäni on kolo, joka ei täyty.
Voimmeko puhua siitä?
Haluan puhua vain siskolleni Lavinialle. Ja hän on kuollut.
Jopa ihmisten kuoltua heidän henkensä voi jäädä luoksemme.
Usko pois, näin Lavinia-tädin hengen hänen hautajaisissaan -
linnun muodossa.
Älä nyt. Se on mahdotonta. Hän inhosi lintuja.
Niinkö? En tiennyt sitä. -Kukaan ei tuntenut siskoani kuin minä.
Eikä rakastanut kuin minä. Kaipaan häntä kovin.
Kerro, mitä kaipaat.
Kaikkea. Tiedätkö, mitä ajattelin tänään?
Miten hän tarttui käteeni aina, kun olimme vierekkäin.
Hän teki niin pienestä pitäen. Ajattelematta.
Aivan kuin meidät olisi tarkoitettu yhteen.
Jatka vain. Mitä muuta?
Hänen äänensä, kertomamme vitsit ja miten hän sai minut nauramaan.
Ymmärsimme aina toisiamme. Meidät oli veistetty samasta puusta.
Hän oli yhtaikaa osa minua ja ihminen, joka halusin olla.
Sellaista siskon kanssa on.
Niin. Kiva, että minulla on sisko.
Te olette onnekkaita, kun vanhenette yhdessä saman katon alla.
Olisinpa kokenut sen nuorena kotoa lähtemisen sijaan.
Välillä kadehdin teitä tyttöjä.
Äiti. En tiennyt tuota.
Suhteesi siskoosi on kaikista kallisarvoisin.
Ole kiitollinen yhteisistä hetkistänne,
koska jonain päivänä hän ei ole täällä enää.
Milloin siivosit täällä viimeksi?
Enpä tiedä. Siitä tuntuu olevan ikuisuus. Miten niin?
Koska minä…
Taisin juuri nähdä hiiren!
Hiiren? Onko makuuhuoneessani hiiri? -Kyllä. On.
Missä se on? Mihin se meni?
Näin sen tuolla. Se juoksi nurkkaan.
Miten saamme hiiriä, vaikka Vinniellä on 500 kissaa?
Ettekö ole siivonneet lainkaan? Talo lienee saastainen.
Haen luudan. Jahtaan sitä.
Ei. Sain juuri ajatuksen. -Minkä?
Siskoni, Lavinia-tätisi, inhosi lintuja…
Mainitsit siitä. -…mutta rakasti hiiriä.
Hän piti niitä lemmikkeinä.
Hän syötti niille juustoa ja nimesi ne lempisatuhahmojensa mukaan.
Tähkäpää, Tittelintuure ja Lumikki. -Söpöä.
Välillä hän kujeili kanssani, koska tiesi hiiripelostani.
Kerran hän pisti yhden sänkyyni. -Töykeää.
Etkö ymmärrä? Tuo hiiri on Lavinia-tädin haamu.
Voi luoja.
Taidat olla oikeassa.
Tuntisin siskoni haamun.
Tuolla hiirellä on hänen vibansa.
Sain hänet.
Lavinia-täti, sinäkö se olet?
Älä satuta häntä. -En satuta. Vinnie-täti on luonamme.
Hän tuli kuuntelemaan, mitä kerrottavaa sinulla on.
Siitä vain.
Sisko?
Suloinen Vinnie, oletko se sinä?
Puhu hänelle. Kerro kaikki.
Anteeksi, että lähdin nuorena kotoa.
Anteeksi, ettemme voineet vanheta yhdessä.
Anteeksi, että aviomiehet ja lapset pitivät meidät erossa.
Jatka. Tämä auttaa. Tunnen sen.
Olit paras ystäväni ikinä.
Kaipaan sinua joka päivä lopun elämääni.
Nyt annan sinun mennä.
Siinä hän menee.
Ne asiat halusin sanoa hautajaisissa, mutten saanut tilaisuutta.
Hän kuuli ne nyt.
Sydämessäni on yhä kolo.
Mutta nyt pieni hiiri asuu siinä kolossa.
Tuo on tosi kaunista.
Saatan laittaa sen runooni.
Oikeastiko? Tulisin siitä hyvin iloiseksi.
No niin. On aika pukeutua ja lakaista talon joka neliösentti.
Hyvät naiset ja herrat, rva Dickinson on palannut!
Austin. Hyvä. Olet täällä. Toin juuri teen.
Onko joku täällä?
On. George Gould tuli tapaamaan sinua.
George. Miksi käytät hienoa teeastiastoa Georgelle?
Hei, kamu.
Tulin hyvästelemään.
George.
Univormu.
Hain sen juuri räätäliltä.
Istuu hyvin.
Sinä siis…
Lähdet taistelemaan.
Niin lähden. Minut kutsuttiin pari päivää sitten.
Liityn Massachusettsin 21. rykmenttiin.
Samaan kuin Frazar.
Rauha hänen sielulleen.
Kamu.
En voi uskoa tätä.
Unioni tarvitsee kaikki miehet.
Joka mies Amherstissä kutsutaan. Määräyksiä tulee joka päivä.
Yllättävää, ettet ole saanut omaasi.
Niin. No, omani tulee varmaan pian.
Ihan kohta.
George Gould, olet hyvin rohkea.
Teen vain velvollisuuteni.
Sain kutsun taistoon, ja teen sen.
Uskon parempaan maahan -
kuten John Brown -
ja Frazar.
Minun pitää kertoa jotain.
Molemmille. -Mitä se on?
Olen tehnyt jotain, mitä kumpikaan tuskin antaa anteeksi.
Mikä voisi olla niin pahaa?
Maksoin eräälle sotimisesta puolestani.
Kutsuntamääräykseni tuli. Pari päivää myöhemmin -
menin baariin, humalluin -
ja maksoin irlantilaiselle baarimikolle, jotta hän lähtee sijastani.
Myöhemmin samana päivänä saimme kuulla Frazarin kuolemasta.
Minä vain…
En voinut jättää häntä.
Jättää ketä?
Vauvaa. Poikaamme.
Haluan olla hyvä isä.
En sellainen, joka minulla oli.
En halua olla sellainen mies. Haluan olla erilainen.
Haluan poikammekin olevan erilainen.
Jos lähden, jätän hänet enkä palaa ikinä,
miten opetan häntä?
Miten varmistan,
että Dickinsonien tulevaisuus eroaa menneisyydestä?
Nyt jossain niityllä on kuollut irlantilaismies,
ja minä olen täällä.
Petturi.
Ja pelkuri.
Austin.
Minä ymmärrän.
Ei sinun tarvitse sanoa noin.
Tarkoitan sitä.
Olet tehnyt tekosi.
Eikä sitä voi nyt peruuttaa, mutta kaikki ei ole hukassa.
Voit yhä hyvittää sen.
Yhteiskunnan joka nurkassa on töitä.
Ei tarvitse lähteä sotaan ollakseen mies.
Saatat löytää keinoja parantaa tätä maata pysymällä täällä -
kotona,
kun huolehdit perheestäsi.
Teimme kaikkemme.
Niin teimme.
Jotkut haluavat asioiden tapahtuvan.
Toiset toivovat tapahtuvan. -Niin.
Ja jotkut saavat tapahtumaan. -Näin on!
Saimme tapahtumaan. -Kyllä!
Käänsimme negatiivisen tilanteen positiiviseksi.
Pelaamme voitosta! -Niin!
Suuruus on kehitysprosessi.
Uskon osaavani lentää. -Hyvä.
Minäkin uskon siihen, Michael Jordan.
Niin minäkin.
Itse asiassa näin sen juuri tapahtuvan.
Lensimme etelän poikien yli.
Yllätimme heidät. He kuulivat vain siipiemme havinan.
Tuo on kaunista. -Olimme kuin lintuja.
Totta helvetissä. Liikuimme yhdessä. Lensimme yhdessä.
Taistelukentän pojat ikuisesti! Kuuletteko?
Taistelukentän pojat. -Kuuletteko?
Parviohjautuvuus. -Parvi mikä?
Parviohjautuvuus.
Siten kutsutaan synkroniassa lentävää lintuparvea.
Kottaraiset ovat klassinen esimerkki. Hanhetkin tekevät sitä.
Henry, ota ryyppy. -Hei! Siellähän te olette!
Emme ole tunnilla enää.
Kaikki! Siinähän te olette!
Hitto! Se oli eeppistä. -Mitä helvettiä?
Kukas se siinä. -Kaikki hyvin, eversti?
On. Minä vain…
On ollut tunteikas vuorokausi.
Kun tajusin, mitä teitte, pelkäsin teidän kuolleen.
Ei. Emme me kuolleet. He kuolivat.
Olen pahoillani,
mutta lopulta päätimme luoda oman tulevaisuutemme.
Näköjään. Ja voitittepa hienon voiton.
Se on uskomaton.
Vaikka aiheutitte hämminkiä tukikohdassa. Saxton ei osaa kuin huutaa minulle.
Emme halunneet ongelmia.
Älä viitsi. Muistutitte, kuinka kaipaan olla häirikkö.
Olen uudistaja, en konformisti.
Rehellisesti sanottuna tunnen kadottaneeni suuntani.
Siksi pidän sapattivapaan.
Sapavapan?
Sapattivapaan?
Niin, minulla on paljon mietittävää ja pohdittavaa.
Otan vapaata sen tekemiseen.
Poissa ollessani -
sinä olet johdossa.
Päätin tehdä sinusta kersantin. -Anteeksi kuinka?
Minäkö? Johdossa? -Niin, sinä.
Olet enemmän kuin todistanut kykysi. Eikö niin?
Hei! -Kuka voisi olla parempi?
Hyvä. -Henry.
Henry!
Anna mennä, Aakkonen!
Hei! -Se on päätetty.
Minne te menette?
Kotiin Bostoniin. Mutta ensin Amherstiin.
Amherstiinkö?
Niin. Siellä on eräs, joka minun on pakko tavata.
Runoilija, jonka sanat toivat -
paljon lohtua ja selkeyttä näinä kuukausina. Emily Dickinson.
Mitä nyt? Näytät aaveen nähneeltä.
Tunnen hänet.
Mitä? -Tein töitä hänen perheelleen.
Hetki. Olenko koko ajan tämän henkilön tuntevan kanssa?
Joka on ollut hänen seurassaan?
Tämän neron, joka kuvailee tunteita, joita en tiennyt omaavani?
Hänen säkeensä vaivaavat minua yhä.
Kuuntele tätä.
Elämäni oli kuin ladattu ase Nurkassa, kunnes eräänä päivänä
Omistaja kulki ohi, tunnisti Ja kantoi minut pois.
No niin. Jukra. -Kirjoittiko valkoinen tyttö tuon?
Rautainen ote.
Sinun pitää kertoa minulle.
Millainen hän on?
Teidän pitäisi ottaa siitä itse selvää.
Olet oikeassa. -Niin.
Sitä enemmän syytä lähteä heti.
Odottakaa.
Niin?
Jos menette Amherstiin,
minulla on pyyntö teille.
Katsopa tuota.
Kaunista.
Vau.
Kuulkaa, nyt kun olen oppinut lentämään… -Niin? Kerro vain.
En kävele enää ikinä.
Emily.
Tulin tapaamaan sinua.
Tule sisään.
Sinulla on vieraita.
Austin kutsui ihmisiä hyvästelemään.
Hyvästelemään kenet?
Georgen. Hän lähtee sotaan.
Ei Georgekin.
Haluan sitten hyvästellä hänet.
Haluan olla kahden kanssasi illalla.
Hyvä on.
Onko jotain erityistä, josta haluat puhua?
On,
mutta siihen ei pysty sanoin.
Emily, vieraat.
Me kaksi.
Sopiiko? Illalla.
"Viel' yksi hauska yö.
Nyt tänne kaikki apeat päällikkömme. Maljat täyteen.
Viel' yksi yö humussa hummatkaamme."
Se on Shakespeare-kerhosta.
Juhlitaan, platoninen ystäväni.
Katso minua.
Helen!
Tule sisään, kulta.
Ruoka on lämmintä.
Mitä ihmettä?
Betty.
Hyvää iltaa.
Hra Dickinson, mitä teille tapahtui? Näytätte maan alla eläneeltä.
Olen kunnossa.
Minut heitettiin vaunuista puolimatkassa Bostoniin.
Päätin kävellä kotiin. Voin hyvin.
Takkinne on riekaleina.
Lienette nälkäinen.
Haluaisitteko kulhollisen keittoa?
Ei. Ei tarvitse.
Lihapullakeittoa. Oikein tuhtia.
Lihapullakeittoako?
Tulisitteko sisään? Ruokaa riittää. Korjaan takkinne.
Ette voi mennä kotiin tuon näköisenä.
Hei, äiti. Leikin keijuja metsässä.
Hänellä on vilkas mielikuvitus. -Aivan kuin Emilylläni.
Hra Dickinson syö keittoa kanssamme.
Ei. En vois… -Olkaa hiljaa.
En voi jättää miestä nälkäiseksi. -Hän voi istua isin tuolissa.
Hän kaipaa isäänsä.
Hän kaipaa varmasti sinua.
Isyys on yksi maailman parhaista lahjoista.
Kyllä siis. Olen työstänyt uutta performanssia surusta.
Olemme kaikki käsitelleet paljon surua.
Olemme menettäneet rakkaita ja enemmänkin.
Menetimme vanhan maailman.
Menetimme asioiden entisen laidan.
No, mikä se uusi esitys on? -Se kuulostaa upealta.
Se on paikkasidonnainen.
Teen sen ladossa kuolevien lampaiden kanssa.
Ei kai vanha Bessie.
Kyllä.
Ei. -Istun vanhaa Bessieä vastapäätä.
…tuijotan sen silmiin ja ajattelen kuolemaa.
Kuvittelen lampaan kuolevan hitaasti,
sen ruumiin mätänevän hitaasti,
sen silmämunien popsahtavan kuopistaan,
kuten Josephin silmämunille luultavasti kävi,
yksi kerrallaan.
Pops! Pops.
Meditoin sitä perimmäistä totuutta, että eräänä päivänä maadumme kaikki.
Sen nimi on Ei enää lammasta.
Se on omistettu kuolleiden poikaystävieni muistolle.
Kunpa ehtisin nähdä sen.
Yleisöä ei ole.
Rakastan lampaita.
Nämä sotavuodet ovat muuttaneet meidät kaikki.
Niin. Välillä tuntuu, että olemme perineet eri maailman kuin vanhempamme.
Ehkä se on hyvä asia.
Maailma on sekaisin, mutta -
voimme keksiä keinoja tehdä siitä paremman,
vaikka edes vähän.
Haluan uskoa tuohon.
En tiedä keinoani vielä, mutta löydän sen.
Ja kun palaat kotiin, minä…
Olet ylpeä tekemästäni.
No, sitten toivon palaavani.
Kun toivo rakentaa talonsa
Siinä ei ole kynnystä
Eikä kattoparrua ole siinä rakennuksessa
Vaan pelkkä pinaakkeli
Ajattele positiivisesti.
Nyt, kun sinut on värvätty, saat ilmaisen Drumbeatin,
Unionin armeijan uutislehden, jota julkaisen -
mieheni kanssa Abraham Lincolnin avulla. -Presidentin.
Tässä. Minulla sattuu olemaan ylimääräinen.
Ja Emilyn runo on tässä.
Runo?
Ups, siis nimettömällä on.
En ymmärrä.
Annoin heille yhden runoistasi.
Annoitko?
Käskin sen olla nimetön. Tiesin, että haluaisit niin.
Mutta työsi ovat kovin voimakkaita.
Minusta tuntui, että maa tarvitsi sitä.
Annatko minulle anteeksi?
Hei, lue se meille.
Se olisi vaikuttavaa.
Kyllä. Emilyn runo. -Ei hän tee sitä.
Hän ei lue ääneen. -Tee se. Vain tämän kerran.
Lukisitko, Em?
Olisi hieno jäähyväislahja -
kuulla äänesi mielessäni, kun olen -
siellä.
Teen sen.
Kaikkien teidän vuoksi.
Mutta enimmäkseen Suen.
Näinä päivinä linnut palaavat
Hyvin harva
Lintu tai kaksi
Katsomaan taaksepäin
Näinä päivinä
Taivaat jatkavat
Kesäkuun vanhoja sofismeja
Sininen ja kultainen virhe
Oi petos, joka ei voi huijata mehiläistä
Melkein sinun vakuuttavuutesi
Saa aikaan minun uskoni
Kunnes siemenet näyttävät todisteensa
Ja pehmeästi muuttuneessa ilmassa
Kiirehtii arka lehti
Oi kesäpäivien sakramentti
Oi viimeinen ehtoollinen autereessa Sallii
Lapsen liittyvän
Sinun pyhiin tunnuksiin osallistuvan
Sinun siunatun leipäsi ottavan
Ja sinun kuolemattoman viinisi!
Kiitos, kun julkaisit runoni.
Kiitos, kun kirjoitit sen.
Kuule, tämä,
tämä tässä näin -
on parempi kuin mikään runo.
Kaikki kirjaimet Jotka voin kirjoittaa
Eivät ole yhtä kauniita kuin tämä
Samettiset tavut
Plyysiset lauseet
Syvän rubiininpunaiset, tyhjentämättömät
Piilossa, huuli, sinulle
Leiki, että se oli kolibri
Ja siemaisi juuri minua.
Tekstitys: Jari Vikström